ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 916/2571/26

Господарський суд Одеської області у складі судді Мусієнко О.О., 
розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу 
за позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (04112, м. Київ, вул. Теліги Олени, 6, літ. В) 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфред Найт-Одеса" (65111, м. Одеса, вул. 28 бригади (вул. Паустовського), буд. 31, кв. 229) 
про стягнення 28 884, 63 грн 

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

18.06.2026 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" (далі – ПрАТ "Страхова компанія "Уніка", позивач) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом (вх. № 2635/26 від 22.06.2026), про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфред Найт-Одеса" (далі – ТОВ "Альфред Найт-Одеса", відповідач) 28 884, 63 грн страхового відшкодування за завдані збитки, в порядку суброгації, та покладення витрат по сплаченому судовому збору на ТОВ "Альфред Найт-Одеса". 

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.07.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження. 
Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч. 7 ст. 252 ГПК України. 
Ураховуючи наявність електронних кабінетів у позивача та його представника ухвала суду від 07.07.2026 була доставлена до їх електронних кабінетів 08.07.2026, про що свідчать відповідні довідки про доставку документа в кабінет Електронного суду, сформовані за допомогою Комп`ютерної програми “Діловодство спеціалізованого суду”. 
Ухвала суду від 07.07.2026 була надіслана відповідачу на його адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та отримана 17.07.2026, про що свідчить відповідне рекомендоване повідомлення. 

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 7 ст. 6 ГПК України у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система. Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Електронний кабінет – це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу. Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Частиною 1 ст. 232 ГПК України передбачено, що судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.
Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення (ч. 6 ст. 242 ГПК України).
Згідно з ч. 11 ст. 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Отже, ГПК України передбачено два способи надсилання судового рішення: (1) в електронній формі – через “Електронний кабінет” та (2) шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Тобто, ухвала суду від 07.07.2026 була надіслана позивачу та відповідачу у відповідності до вимог ГПК України. 
Суд також бере до уваги, що сторони мали можливість ознайомитись з усіма процесуальними документами у справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua), який є відкритим для доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України “Про доступ до судових рішень”).
Таким чином, матеріали справи свідчать про належне повідомлення учасників справи про відкриття провадження у справі та встановлення процесуальних строків, а також створення учасникам судового процесу належних умов для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень.
З огляду на викладене господарський суд доходить висновку про належне повідомлення як позивача, так і відповідача про розгляд судом даного спору.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.
Водночас суд зауважує, що відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Зі змісту ст. 165 ГПК України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно з ч. 4 ст. 165 ГПК України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
У відповідності до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

3. Позиція учасників справи.

Доводи позивача – ПрАТ "Страхова компанія "Уніка".
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" та ОСОБА_1 був укладений договір № 016345/4605/0000223 від 17.06.2024 страхування наземного транспорту за стандартним страховим продуктом "Моє максимальне Каско", предметом якого були майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням, зокрема, транспортним засобом Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 
Внаслідок ДТП, яка сталася 06.12.2024 у місті Одесі, застрахованому у позивача транспортному засобу було завдано механічних пошкоджень, у зв`язку з чим позивачем прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за договором в розмірі 112 114, 80 грн шляхом безготівкового перерахування на рахунок ТОВ "Елефант". Враховуючи здійснення ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" виплати страхового відшкодування, а особою відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є страхова компанія винуватця ДТП – ПрАТ "Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", позивач 31.01.2025 звернувся із заявою № 36916 на виплату страхового відшкодування (вих. № 36916_1). ПрАТ "Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" перерахувало страхове відшкодування на рахунок ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" в розмірі 83 230, 17 грн. 
Зазначає, що оскільки на момент вчинення ДТП транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2 знаходився у власності ТОВ "Альфред Найт-Одеса", саме до останнього, як законного володільця джерела підвищеної небезпеки, позивач набув право вимоги на відшкодування шкоди в порядку суброгації.
Позивач з метою досудового врегулювання 23.04.2026 направив відповідачу досудову вимогу № 36916, однак погашення заборгованості не здійснено. 
Правову позицію обґрунтовує приписами ст. ст. 22, 993, 1166, 1172, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 3, 9, 12, 21, 22, 29, 36, 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 108 Закону України "Про страхування". 
У відповіді на відзив, сформованій в системі «Електронний суд» 31.07.2026 (вх. № 26778/26 від 03.08.2026), позивач вказує, що спосіб захисту свого порушеного права не передбачає обов`язкового досудового врегулювання спору у правовідносинах, що складаються між сторонами, оскільки право особи на звернення до суду передбачено ст. 55 Конституції? Украі?ни, ст. ст. 15, 16 ЦК Украі?ни та відповідними нормами ГПК. 
Позивачем, з метою досудового врегулювання спору було направлено на юридичну адресу відповідача досудову вимогу No36916 (трекінг 0215607646836 24.04.2026), яка повернулася 14.05.2026. Направлена позовна заява відповідачу 18.06.2026 (трекінг R021560024808) також, повернулася та відповідно не отримана останнім. Зазначає, що відповідач, як одержувач досудовоі? вимоги та позовноі? заяви проігнорував дані цінні листи. 
Відповідачем не подано жодних доказів того, що розрахунок страхового відшкодування, виконании? ПрАТ “УСК ”Княжа Вієнна іншуранс груп", тобто страховиком у правовідносинах зі страхувальником ТОВ "Альфред Найт-Одеса" і сплачении? позивачу, є неправильним. 
Оскільки, відповідач по суті не заперечує факт настання ДТП та вину водія ОСОБА_2 , якии? керував належним ТОВ "Альфред Найт-Одеса" транспортним засобом марки ЗАЗ Lanos під час виконання, доручених и?ому службових функціи?, а страхова компанія відповідача визнала подію страховим випадком та здіи?снила виплату страхового відшкодування у межах відповідальності до умов договору цивільно-правовоі? відповідальності власників наземних транспортних засобів, то відтак саме до ТОВ "Альфред Найт-Одеса", як законного володільця джерела підвищеноі? небезпеки, ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" набуло право вимоги на відшкодування шкоди в порядку суброгаціі?. 

Доводи відповідача - ТОВ "Альфред Найт-Одеса".
У відзиві на позовну заяву, сформованому в системі «Електронний суд» 24.07.2026 (вх. № 25953/26 від 24.07.2026), відповідач просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.
Вказує про неотримання ним досудової вимоги № 36916 від 23.04.2026, про яку зазначає позивач у позові, що підтверджується відомостями з трекінгу відправлень Укрпошти, з якого вбачається, що кореспонденція 14.05.2026 повернута відправнику (закінчення встановленого терміну зберігання) та отриманим ним 14.05.2026. Вважає, що позивач позбавив можливості мирного врегулювання спору, оскільки був обізнании? про недотримання досудового врегулювання даного спору і звернувся до суду.
Матеріали справи не містять беззаперечних доказів (актів попередніх оглядів, фотофіксаціі? чи калькуляціи?), які б підтверджували, що раніше ремонтувалися чи відновлювалися саме ті деталі, які зазнали пошкоджень у поточному ДТП (ліва бокова частина: двері). Нарахування зносу на всі складники авто на підставі абстрактноі? довідки з бази даних є безпідставним. 
Зазначає, що оскільки загальна сума збитків (112 114,80 грн) повністю вкладається в ліміт відповідальності страховоі? компаніі? ПрАТ «УСК «КНЯЖА» (160 000 грн), то за умови визнання зносу на рівні "0", увесь обсяг шкоди мала відшкодувати страхова компанія, а не Відповідач особисто. Єдина сума, яка в будь-якому разі може бути покладена на винуватця – це франшиза в розмірі 3 200 грн, але ніяк не 28 884, 63 грн. 
Посилаючись на лист ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» від 09.02.2025 (вих. № 250001252237-1) зазначає, що під час оцінки реального розміру збитків було встановлено, що в рахунку ТОВ «Елефант» пункт 19 «Крило заднє ліве, фарбування в перехід» не відноситься до прямого збитку від даноі? ДТП. Вважає, що позивач безпідставно включив вартість додаткових супутніх робіт по фарбуванню (які не викликані безпосередньо пошкодженням від удару) до загальноі? суми позову, намагаючись покласти витрати на покращення чи технологічні особливості ремонту на відповідача. 
Вказує, що поліс ОСЦПВ No EP/221613640 передбачав франшизу в розмірі 3 200, 00 грн, на яку страховик відповідача мав право зменшити виплату. Оскільки позивач не надав суду чітких розрахунків, чи увіи?шла франшиза до невиплаченоі? страховиком суми, чи позивач намагається безпідставно стягнути і?і? з відповідача без належного обґрунтування і?і? вирахування ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», вимоги в ціи? частині є передчасними та недоведеними.
Відповідач звернувся із клопотанням від 24.07.2026 про залучення до участі у справі третьоі? особи, яка не заявляє самостіи?них вимог щодо предмета спору, в якому просить залучити до участі у справі No 916/2571/26 як третю особу, яка не заявляє самостіи?них вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Приватне акціонерне товариство «Украі?нська Страхова Компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП».
Вказує, що оскільки спірні правовідносини безпосередньо пов`язані з правомірністю та точністю розрахунку розміру матеріального збитку, вартості ремонту, а також виконанням умов полісу No EP/221613640, ухвалене судове рішення у ціи? справі може вплинути на права та обов`язки страховика відповідача – ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». Вважає, що встановлені судом обставини та суми оціненоі? шкоди можуть стати підставою для подальших правових наслідків у відносинах між відповідачем та и?ого страховою компанією. 
Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 50 ГПК України (далі – ГПК України) треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.
У пунктах 8.16 – 8.18 постанови від 27.02.2024 у справі № 912/164/20 Верховний Суд зауважує, що суть інституту третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, полягає в тому, що його застосування слугує процесуальним забезпеченням права регресу, а умова, що за законом третя особа залучається чи вступає у справу на стороні позивача чи відповідача, передбачає, що участь у процесі третьої особи випливає з тих відносин, які пов`язують її з однією із сторін у процесі. Подібні за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 201/2760/20.
У розумінні статті 50 ГПК України підставою участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, є їх заінтересованість у результатах вирішення спору, а саме: ймовірність виникнення в них у майбутньому права на позов або можливості пред`явлення до них позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача.
Отже, в силу наведеної вище норми умовою для залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, як за ініціативою суду, так і за клопотанням відповідних осіб, є саме те, що рішення господарського суду може вплинути на їх права та обов`язки і в силу положень частини четвертої обов`язком суду є зазначення обставин, на які саме права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду.
У той же час, відповідачем не наведено, яким чином рішення в даній справі може вплинути на права чи обов`язки Приватного акціонерного товариства «Украі?нська Страхова Компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». 
При цьому, інститут участі третіх осіб у розгляді справі має на меті створення умов для захисту прав та інтересів осіб, які не є сторонами у справі, проте на права та обов`язки яких може вплинути прийняте у справі судове рішення. 
Залучення третіх осіб з метою збирання доказів чи отримання пояснень по суті спору не відповідає наведеним вище положенням чинного процесуального господарського законодавства.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Між ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" як страховиком та ОСОБА_1 як страхувальником 17.06.2024 укладено договір № 016345/4605/0000223 страхування наземного транспорту за стандартним страховим продуктом "Моє максимальне Каско" за кодом 4605/4615 (далі – договір), п. 4 якого передбачено, що предметом договору є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором. 
У відповідності до п. 5 договору об`єкт страхування – транспортний засіб Nissan Qashqai, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (шасі) НОМЕР_2 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 .
Строк дії договору встановлено з 29.06.2024 до 28.06.2025 (п. 12 договору).
Згідно з п. 8.1. договору страховим ризиком є: незаконне заволодіння; ДТП, протиправні дії третіх осіб, стихійне лихо, пожежа, інші випадки (крім воєнних ризиків); воєнні ризики в межах 10% від загальної страхової суми за договором (з урахуванням п. 3.6. умов). 
Як вбачається з відповіді Національної поліції України: ідентифікатор картки ДТП в системі НПУ № 3024342482021370, 06.12.2024 у м. Одесі по дорозі Люстдорфській сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох автомобілів: легкового автомобіля ЗАЗ Lanos державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить ТОВ "Альфред Найт-Одеса", під керуванням ОСОБА_2 та застрахованого автомобіля Nissan Qashqai, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .
Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 06.01.2025 у справі № 521/20755/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та на підставі якої застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян – 850 грн. 
Згідно вказаної постанови суду водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 13.1. ПДР України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілих немає, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" із заявою на виплату страхового відшкодування № 24661961005 згідно договору 016345/4605/0000223.
Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля марки Nissan Qashqai, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 18.12.2024 було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що складено протокол огляду колісного транспортного засобу.
ТОВ "Елефант" виставлено ОСОБА_1 рахунок – фактуру № СФ-СФ00002659 від 06.12.2024 на загальну суму з ПДВ 112 114, 80 грн. 
Згідно ремонтної калькуляції № 2466196100 від 23.12.2024 вартість ремонту з ПДВ – 112 290, 25 грн.
Відповідно до страхового акту № 24661961005 від 27.12.2024 ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" зроблено висновок, що на підставі наявних документів подія кваліфікована як страховий випадок; згідно акту та за умовами договору страхування № 016345/4605/0000223/1 від 17.06.2024 сплатити страхувальнику ОСОБА_3 Задорожньому страхове відшкодування в розмірі 112 114, 80 грн шляхом перерахування безготівкових коштів на ТОВ "Елефант". 
Згідно платіжної інструкції № 006327 від 30.12.2024 ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" перерахувало ТОВ "Елефант" грошові кошти в сумі 112 114, 80 грн із вказівкою призначення платежу "страхове відшкодування зг. дог. 016345/4605/0000223 від 17.06.2026 без ПДВ, ОСОБА_4 , рах. № СФ-СФ00002659 від 06.12.2024, д.н. НОМЕР_1 ".
Відповідно до полісу серії ЕР № 221613640, діючого на 06.12.2024, франшиза 3200 грн, страхова компанія – ПрАТ "УСК "Княжа ВІГ", транспортний засіб – НОМЕР_4 , ЗАЗ LANOS. 
ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" звернулася до ПрАТ "УСК "Княжа ВІГ" із заявою № 36916 від 31.01.2025 на виплату страхового відшкодування, в якій просила здійснити відшкодування шкоди в розмірі 112 114, 80 грн.
ПрАТ "УСК "Княжа ВІГ" листом № 250001252237-1 від 09.02.2025 повідомила ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована ПрАТ "УСК "Княжа ВІГ" згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР – 221613640; франшиза згідно полісу становить 3200 грн. Додатково повідомлено розрахунок суми страхового відшкодування. Визначення та оцінка реального розміру збитків проводилась на підставі наданого рахунку № СФ-СФ00002659 від 06.12.2024, ТОВ "Елефант", з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, який було розраховано згідно п. 7.39 б) Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів представником ПрАТ "УСК "Княжа ВІГ", оскільки згідно даних AudaHistory автомобіль Nissan Qashqai д.р.н. НОМЕР_1 , відновлювався ремонтом. Відповідно до рахунку № СФ-СФ00002659 від 06.12.2024 ТОВ "Елефант" вартість складових, що підлягають заміні – 51 364, 80 грн, вартість матеріалів та робіт – 60 750 грн. Коефіцієнт фізичного зносу, що розраховано представником ПрАТ "УСК "Княжа ВІГ" – 0, 465. З урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0, 465) на складові, що підлягають заміні розмір матеріального збитку становить 88 230, 17 грн. Додатково повідомлено, що в рахунок № СФ-СФ00002659 від 06.12.2024 ТОВ "Елефант" не було враховано п. 19 "Крило заднє ліве, фарбування та перехід", оскільки дана позиція не відноситься до прямого збитку". Належна сума страхового відшкодування в порядку регресу 83 230, 17 грн. буде перерахована згідно претензії на реквізити ПрАТ "УСК "Княжа ВІГ". 
Згідно платіжної інструкції № ЗР016822 від 10.02.2025 ПрАТ "УСК "Княжа ВІГ" перерахувало ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" грошові кошти в сумі 83 230, 17 грн із вказівкою призначення платежу "відшк. зг. страх. акту № 250001252237 від 09.02.2025 ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" 20033533, зг. претензії № 36916_1 від 31.01. без ПДВ".
Позивач засобами поштового зв`язку направив відповідачу досудову вимогу № 36916 від 23.04.2026 про відшкодування збитків, в якій просив протягом 30 здійснити виплату страхового відшкодування шкоди в розмірі 28 884, 63 грн. 
Факт направлення відповідачу досудової вимоги № 36916 від 23.04.2026 про відшкодування збитків підтверджується описом вкладення, накладною АТ "Укрпошти" № 0215607646836, фіскальним чеком. 

5. Позиція суду. 

Відповідно до ст.15,16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Положення статті 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Також, статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. 
У ч. 2 ст. 108 Закону України "Про страхування" вказано, якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
За умовами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Частиною 2 статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Аналіз норм статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки – роботодавець. 
Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 108 Закону України "Про страхування" можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суд на підставі ст. 1194 ЦК України постановляє стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу. 
Виходячи із норм статей 1172, 1187 ЦК України, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо водієм.
Згідно висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, які викладені у постановах у справі №333/1050/15-ц від 21.03.2018, №754/1114/15-ц від 14.02.2018, №352/1384/18 від 03.12.2020, №754/5129/15-ц від 11.03.2020, №331/6395/18 від 04.03.2020, №753/17977/18 від 21.02.2020, якщо позивачу недостатньо страхового відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.
Крім того, у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Вказаний висновок підтверджений і Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 22.04.2021 у справі №759/7787/18.
Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок.
Вказана позиція підтверджується висновками, наведеними у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.11.2019 у справі №761/41395/16-ц.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. 
Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. 
Згідно із ст. ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що 06.12.2024 у м. Одесі по дорозі Люстдорфській сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох автомобілів: легкового автомобіля ЗАЗ Lanos державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить ТОВ "Альфред Найт-Одеса", під керуванням ОСОБА_2 та застрахованого автомобіля Nissan Qashqai, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .
Вина водія ОСОБА_2 автомобіля ЗАЗ Lanos державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить ТОВ "Альфред Найт-Одеса", у пошкодженні автомобіля Nissan Qashqai, встановлена постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 06.01.2025 у справі № 521/20755/24. 
Позивачем складено страховий акт № 24661961005, згідно якого сума виплати страхового відшкодування (вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля Nissan Qashqai, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) складає 112 114, 80 грн, яку було виплачено ТОВ "Елефант", про що свідчить платіжна інструкція 006327 від 30.12.2024. 
ПрАТ "УСК "Княжа ВІГ" було відшкодовано позивачу частину страхового відшкодування у сумі 88 230, 17 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № ЗР016822 від 10.02.2025, відповідно до якої на рахунок ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" було перераховано грошові кошти в сумі 83 230, 17 грн. 
Тож, недоплата становить 28 884, 63 грн.
При цьому, суд бере до уваги доводи позивача, що розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду від 14.02.2018 у справі №754/1114/15-ц.
Відповідачем не подано жодних доказів того, що розрахунок страхового відшкодування, виконаний ПрАТ “УСК ”Княжа Вієнна іншуранс груп", тобто страховиком у правовідносинах зі страхувальником ТОВ "Альфред Найт-Одеса" і сплачений позивачу, ним оспорений внаслідок його неправильності.
При цьому суд зауважує, що відповідно до ч. 3., 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Отже, враховуючи наведене, з огляду на те, що позивач виплатив страхове відшкодування власнику застрахованого автомобіля Nissan Qashqai, державний номер НОМЕР_4 , 2018 року випуску, у нього виникло право вимоги до законного володільця джерела підвищеної небезпеки, тобто, у даному випадку до ТОВ "Альфред Найт-Одеса". 
За таких обставин різниця між фактично підтвердженою вартістю відновлювального ремонту у розмірі 112 114, 80 грн та страховим відшкодуванням, отриманим ПрАТ «СК «Уніка» від страховика цивільно-правової відповідальності винної особи у розмірі 83 230, 17 грн, становить 28 884, 63 грн та підлягає відшкодуванню особою, відповідальною за заподіяння шкоди, у порядку, передбаченому ст. 1194 ЦК України, з урахуванням переходу до позивача права вимоги в порядку суброгації.

Щодо судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. 

Керуючись ст. ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити. 
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфред Найт-Одеса" (65111, м. Одеса, вул. 28 бригади (вул. Паустовського), буд. 31, кв. 229; ідентифікаційний код юридичної особи: 38438530) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (04112, м. Київ, вул. Теліги Олени, 6, літ. В; ідентифікаційний код юридичної особи: 20033533) 28 884, 63 грн (двадцять вісім тисяч вісімсот вісімдесят чотири гривні, шістдесят три копійки) страхового відшкодування за завдані збитки в порядку суброгації та судовий збір в розмірі 3328 грн (три тисячі триста двадцять вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст. 256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.О. Мусієнко