ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
16 вересня 2026 року 
м. Чернівці
справа № 718/535/26
провадження № 22-ц/822/1572/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Кулянди М.І.
суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.
позивач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області,
відповідач ОСОБА_1 , 
третя особа Державна установа «Український державний науково-дослідний інститут Медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України»
апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 червня 2026 року,
головуючий в суді першої інстанції суддя Мосюк Л.О.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2026 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області звернулося до суду з позовом до    ОСОБА_1 , третя особа Державна установа «Україінський державний науково-дослідний інститут Медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» про стягнення надміру виплаченої суми пенсії.
Позов обґрунтований тим, що    ОСОБА_1 перебувала на обліку та отримувала пенсію по інвалідності ІІІ групи з 01 травня 2024 року, призначену відповідно до Закону №1058-IV, на підставі особистої заяви, виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії, серії 12ААГ №797439 від 01 травня 2024 року, виданої ОКМУ «Центр МСЕ».
Вказує, що рішенням від 07 червня 2024 року за №241670059463 було призначено    ОСОБА_1 пенсію та в подальшому, відповідно пункту 14-6.1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України №1058-IV, продовжувались виплати на період воєнного стану.
Відповідно до ст. 34 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.
Представник позивача зазначає, що відповідачка мала встановлену групу інвалідності, яка давала їй право на пенсійне забезпечення, однак після рішення експертної команди про скасування інвалідності з 12 квітня 2024 року остання втратила таке право, відповідно до чинного законодавства, зокрема до норм Закону України №1058-IV.
З урахуванням вищевикладених фактів, за період з 01 травня 2024 року по 31 березня 2025 року виникла переплата пенсії в сумі 33123 гривень. 
Головним управлінням направлено листа за №2400-2701-8/25121 від 14 липня 2025 року на банківську установу щодо повернення коштів, за період з 01 травня 2024 року по 31 березня 2025 року, в сумі 33123 гривень. Банківською установою АТ КБ “ПриватБанк” повернуто кошти, в межах наявного залишку, на рахунку відповідачки у розмірі 60 гривень 97 копійок, однак залишок пенсії становить 33 062 гривень 03 копійки.
Просило суд, стягнути з ОСОБА_1 суму переплати пенсії, за період з 01 травня 2024 року по 31 березня 2025 року, в розмірі 33062 гривень 03 копійки на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 червня 2026 року у позові Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до    ОСОБА_1 , третя особа Державна установа «Український державний науково-дослідний інститут Медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» про стягнення надміру виплаченої суми пенсії відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач не може нести відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, а тому на ОСОБА_1 може бути покладений обов`язок про повернення надміру виплаченої пенсії лише у випадку встановлення і доведення об`єктивними даними зловживань з її боку, тобто наявність об`єктивно встановленої вини в наданні недостовірних даних.
Матеріали справи не містять відомостей, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що прийняттю рішення про призначення пенсії та сам факт здійснення надміру виплаченої пенсії, здійснено внаслідок поведінки відповідача, яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною, а відтак виплачені пенсійні виплати не підлягають поверненню.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області просить рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 червня 2026 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.
Посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норма матеріального права, а також неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що факт недобросовісності з боку відповідача при набутті пенсії по інвалідності підтверджується рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 28 лютого 2025 року № ЦО-11672, яким встановлено відсутність групи інвалідності та підстав визнати відповідача особою з інвалідністю.
Отже, підстави для набуття відповідачем пенсії по інвалідності відсутні, починаючи з травня 2024 року, що призвело до надміру виплаченої пенсії в розмірі у розмірі 33062 гривень 03 копійки. 
Відповідна сума є надміру сплаченою та підлягає обов`язковому поверненню на рахунок Пенсійного фонду України пенсіонером добровільно або стягуються в судовому порядку, а тому суд дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
Згідно виписки з акту огляду МСЕК, серія 12 ААГ №797439 відповідачці ОСОБА_1 01 травня 2024 року встановлено третю групу інвалідності загального захворювання до 01 червня 2025 року (а.с.10).
Згідно розрахунків ГУ ПФУ у Чернівецькій області розмір пенсії відповідачки ОСОБА_1 становить 2980 гривень, сума пенсії, за період з 01 травня 2024 року по 31 березня 2025 року, становить 33062 гривні  03 копійки (а.с.7-8).
Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів ПФУ встановлено, що рішенням №ЦО-11672 від 28 лютого 2025 року групу інвалідності ОСОБА_1 з 12 квітня 2024 року не встановлено (а.с.11).
Позивачем ГУ ПФУ у Чернівецькій області було направлено лист до АТ КБ «ПриватБанк» щодо повернення грошових коштів, зарахованих на виплату пенсії ОСОБА_1 , за період з 01 травня 2024 року по 31 грудня 2024 року в сумі 23 840 гривень та за період з 01 січня 2025 року по 31 березня 2025 року в сумі 9 283 гривень, на що банк виконав вимоги в межах наявного залишку в сумі 60 гривень 97 копійок (а.с. 12, 14).
На адресу відповідачки було направлено повідомлення про досудове врегулювання спору з вимогою про добровільне внесення безпідставно отриманих кошти в розмірі 33 062 гривень 03 копійки (а.с.15-18).
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні (ч. 1ст. 4Закону №1058).
Відповідно до ст. 9 Закону №1058, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров`я, внаслідок: а) трудового каліцтва або професійного захворювання; б)загального захворювання ( втому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства). Пенсії по інвалідності призначаються незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи (ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058 затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі за текстом Порядок № 22-1).
У розділі ІІ Порядку № 22-1 встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії. Згідно із п. 2.2. до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу, тобто документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; документи про стаж; індивідуальні відомості про застраховану особу, додані органом, що призначає пенсію; відомості про місце проживання особи.
Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК (абзац 2 п. 2.2. Порядку № 22-1).
Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до ч.2 ст.35 Закону №1058-ІV у разі якщо особа не з`явилася для проведення оцінювання (повторного оцінювання) повсякденного функціонування особи у визначений для цього строк, виплата пенсії по інвалідності зупиняється з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому мало бути проведено оцінювання (повторне оцінювання) повсякденного функціонування такої особи. Ч.3ст.35 Закону №1058-ІVвизначено, що у разі якщо строк оцінювання повсякденного функціонування особи пропущено особою з інвалідністю з поважних причин або у разі наступного визнання її особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності поновлюється з дня, з якого припинено виплату, до дня проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, але не більш як за три роки, якщо експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи визнає її за цей період особою з інвалідністю.
Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014).
Зі змісту п. 3 цієї Постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до частини 1статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» територіальні органи Пенсійного фонду України наділені правом своїми рішеннями припинити виплату пенсії у випадках, передбачених цим Законом.
Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з матеріалів справи,   ОСОБА_1 перебувала на обліку та отримувала пенсію, як особа з інвалідністю Ш групи, призначену відповідно до Закону № 1058, на підставі її заяви.
Відповідно до акту огляду МСЕК серія 12 ААГ №797439 відповідачці ОСОБА_1 01 травня 2024 року встановлено третю групу інвалідності загального захворювання до 01 червня 2025 року.
Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів ПФУ встановлено, що рішенням №ЦО-11672 від 28 лютого 2025 року групу інвалідності    ОСОБА_1 , з 12 квітня 2024 року не встановлено.
Отже, з урахуванням підстав та змісту позову позивач не навів належних та допустимих доказів щодо подання ОСОБА_1  документів із неправильними відомостями або приховання достовірних даних про свій стан здоров`я та інші обставини, що впливають на встановлення права особи з інвалідністю на пенсію по інвалідності.
В цьому випадку відсутні докази на підтвердження того, що відповідач будь-яким чином вплинув на рішення медико-соціальної комісії від 01 травня 2024 року щодо встановлення їй Ш групи інвалідності. 
Незгода експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи з висновком медико-соціальної експертної комісії, викладеним в акті від 01 травня 2024 року, не доводить недобросовісності дій зі сторони ОСОБА_1 при звернення до позивача для призначенням їй пенсії по інвалідності.
З огляду на викладене, саме по собі скасування рішення медико-соціальної експертної комісії, за результатами перевірки обґрунтованості рішень експертними командами ЦОФСО, не може бути достатньою підставою для покладення на відповідачку обов`язку повернути отриманні кошти, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.
Суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи, із урахуванням зазначених норм матеріального права, при ухваленні рішення про відмову у задоволенні позовних вимог обґрунтовано виходив із того, що позивач (платник грошових коштів) не довів недобросовісності у діях відповідача (набувача пенсії), а тому немає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення надмірно отриманих коштів, у вигляді нарахованої та виплаченої пенсії, за період з 01 травня 2024 року по 31 березня 2025 року,  в сумі 33062 гривень 03 копійки.
Будь-яких інших доводів та доказів на їх підтвердження, що є правовою підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції апелянтом надано не було, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Ураховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд 
УХВАЛИВВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення.
Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 червня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.
Головуючий М.І. Кулянда
Судді: Н.К. Височанська 
І.Н. Лисак