ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року
м. Хмельницький
Справа № 686/494/26
Провадження № 33/820/385/26

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретарів Мельничук К.С., Яхієвої М.А., захисника Купчика О.І., розглянувши у судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2026 року,- 
в с т а н о в и в:
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2026 року
ОСОБА_1 ,      ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя     АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця, 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665 грн. 60 коп. судового збору. 
За постановою суду  ОСОБА_1 о 17 год. 17 хв. 27 грудня 2025 року у м. Хмельницькому, по вул. Симона Петлюри,57/1, керував транспортним засобом «Lanos», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, підвищена жвавість, розширені зіниці, які не реагують на світло) та, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Такими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2026 року та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Зазначає, що постанова суду є незаконною, прийнята з грубим порушенням норм процесуального права. Справа була розглянута за відсутності ОСОБА_1 за наявності поважних причин неявки, чим було позбавлено його права на захист та можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, у тому й чилі щодо надання пояснень щодо обставин зупинки транспортного засобу та процедурних порушень з боку працівників поліції.
03 квітня 2026 року о 09 год. 02 хв., за 28 хвилин до початку судового засідання, ОСОБА_1 на електронну адресу суду направив клопотання про відкладення розгляду справи та довідку №489 від 22.01.2026, видану військовою частиною. Те що працівники апарату суду не зареєстрували та не передали клопотання головуючому судді до початку засідання, не може бути підставою для порушення права на захист, гарантоване ст.268 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 не мав можливості брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконфренції, оскільки проходить військову службу.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання апеляційного суду не з`явився, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.
Заслухавши пояснення захисника Купчика О.І. дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при наведених у постанові обставинах, відповідає матеріалам справи, ґрунтується на наявних у ній доказах. 
Згідно вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП). 
Судом першої інстанції були дотримані зазначені норми КУпАП, зміст постанови щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП відповідає вимогам, передбаченим ст.ст.283-284 КУпАП. 
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 27.12.2025  серії ЕПР1 №552334 ОСОБА_1 о 17 год. 17 хв. 27 грудня 2025 року у м. Хмельницькому, по вул. Симона Петлюри, 57/1, керував транспортним засобом «Lanos», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, підвищена жвавість, розширені зіниці, які не реагують на світло) та, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Такими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №552334 від 27.12.2025 р., у якому викладені обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення; 
- направлення на медичний огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 , з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 27.12.2025 р., у якому зазначені наявні у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння (розширені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість, виражене тремтіння пальців рук) та зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння; 
-довідкою інспектора відділу адміністративної практики УПП в Хмельницькій області ДПП про зареєстровані за ОСОБА_1 адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у якій, з-поміж іншого йдеться про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 05.12.2020 р.; 
-відеозаписами події в яких зафіксовані обставини вчинення правопорушення ОСОБА_1 . Відеозаписи підтверджують, що у вказані у протоколі час та місці транспортний засіб «Lanos», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції, у зв`язку з порушенням останнім правил дорожнього руху. Працівники поліції у ході спілкування з водієм, після виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, проте ОСОБА_1 , будучи попередженим про існування відповідальності за відмову від проходження такого огляду та про те, що у випадку зазначеної відмови відносно нього буде складений відповідний протокол, зазначивши про те, що напередодні вживав марихуану («Вчора траву курив»), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився. Після зазначених подій працівником поліції, яким роз`яснено ОСОБА_1 його права, правомірно було складено відносно останнього протокол про адміністративне правопорушення. 
Суд першої інстанції лав належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до ст.252 КУпАП, які є належними, допустимими і достатніми та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП.  
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що постанова суду першої інстанції прийнята з грубим порушенням норм процесуального права, з посиланням на те, що справа була розглянута за відсутності ОСОБА_1 за наявності поважних причин неявки, чим було позбавлено його права на захист та можливості скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпаП.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»).
З матеріалів справи видно, що судом першої інстанції вживались належні заходи для забезпечення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на участь в розгляді справи, останній завчасно повідомлявся про дати, час і місце судових засідань, проте, він фактично відмовився від реалізації цього права та не проявив зацікавленості у розгляді справи за його участі. 
ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, у восьме в судове засідання призначене на 09 год. 30 хв. 03 квітня 2026 року не з`явився та жодних об`єктивних, документально підтверджених даних, на підтвердження неможливості брати участь у судовому засіданні, у тому й числі в режимі відеоконференції суду не надав.
Тому суд першої інстанції, обґрунтовано, з дотриманням положень ст.268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової участі особи яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи про адміністративне правпорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, розглянув спрау у відсутності ОСОБА_1 .
Крім того, ОСОБА_1 не позбавлений був можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП під час розгляду справи апеляційним судом. 
Твердження ОСОБА_1 про те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки останній був обмежений у наданні додаткових пояснень щодо обставин зупинки транспортного засобу та процедурних порушень з боку працівників поліції, перевірялися апеляційним судом.
Так апеляційним судом не встановлено будь-яких порушень працівниками поліції при виконанні вимог ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735, при проведенні огляду /відмови від проходження огляду/ ОСОБА_1 на встановлення факту перебування його в стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом.
Щодо підставності зупики транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , то з відеозапису події видно, що ОСОБА_1 був законно зупинений працівниками поліції на підставі п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» - порушення Правил дорожнього руху. ОСОБА_1 працівниками поліції було повідомлено причину зупинки транспортного засобу.
У зв`язку з виявленням працівниками поліції у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, які також були повідомлені ОСОБА_1 , останьому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого ОСОБА_1 відмовився. При цьому ОСОБА_1 зазначив, що напередодні вживав марихуану («вчора траву курив»).
Працівниками поліції було роз`яснено, що водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку та при відмові від проходження огляду на стан такого сп`яніння на ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення п.2.5 ПДР. Після чого, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення в присутності ОСОБА_1 , який відмовився від підпису та від надання будь- яких пояснень, зазначивши, що надасть їх в суді.
Безпідставними є посилання захисника Купчика О.І. у судовому засіданні апеляційного суду на те, що дії ОСОБА_1 мали б кваліфікуватися за ч.3 ст.172-20 КУпАП, а не за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому у його діях відсутній склад вказаного правопорушення. 
На такі твердження апеляційний суд зазначає наступне.
Військовослужбовці, при виконанні своїх службових обов`язків, крім іншого, є суб`єктами адміністративного правопорушення за ст.172-20 КУпАП у разі виявлення у них ознак чи стану сп`яніння, та у вказаному випадку слід розмежовувати поняття суб`єкта правопорушення, а саме першочергово - особа, яка керує транспортним засобом спочатку визначається як водій (загальний суб`єкт), а при умові виконання ним ще й службових обов`язків, пов`язаних із проходженням служби в ЗСУ (керуючи транспортним засобом) як військовослужбовець (спеціальний суб`єкт).
Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Як вбачається з відеозапису події, ОСОБА_1 повідомив працівників поліції що він є військовослужбовцем та перебував у відпустці. На запитання працівника поліції коли у ОСОБА_1 закінчується відпустка останній повідоим «вчора». ОСОБА_1 не повідомляв працівників поліції про те, що він у зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення час та місці виконував обов`язки військової служби.
Не надано таких доказів і під час розгляду апеляційним судом справи про адміністративне правпорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.  
Судом першої інстанції правильно встановлені обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, надано належну оцінку усім доказам у справі у їх сукупності і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ґрунтується на належних, допустимих та достатніх доказах.   За таких обставин, враховуючи цілу низку матеріалів, які в повному обсязі підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 ПДР України, постанова судді є законною і справедливою і підстав для її скасування немає. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2026 року щодо  ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Хмельницького 
апеляційного суду Володимир БАРЧУК