СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 серпня 2026 року Справа № 480/5080/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5080/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування рішення та вимогу,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до Сумського окружного адміністративного суду через представника Кудіна О.М. з адміністративним позовом до Головного управління державної податкової служби у Сумській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати:
- рішення ГУ ДПС у Сумській області №913/18-28-24-07/2060209286 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 04.02.2025 року;
- вимогу ГУ ДПС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) від 14 квітня 2025 року №0-1747-1828.
Позовні вимоги мотивовані тим, що Головним управлінням ДПС у Сумській області позивачці було направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2024 № Ф-0198-1828, якою визначено заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 6426,42 грн. Вказує, що 22.02.2024 платила визначену суму заборгованості у повному обсязі, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.3489186619.1.
Однак, незважаючи на повне погашення позивачкою недоїмки, рішенням ГУ ДПС у Сумській області від 04.02.2025 № 913/18-28-24-07/ НОМЕР_1 за несвоєчасну сплату єдиного внеску до неї застосовано штраф у розмірі 1285,28 грн та нараховано пеню у розмірі 10860,65 грн. Крім того, вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 14.04.2025 № Ф-1747-1828 позивачку зобов`язано сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску у сумі 12145,93 грн.
Оскільки позивачем у повному обсязі сплачено суму заборгованості зі сплати єдиного внеску відповідно до вимоги ГУ ДПС у Сумській області від 05.02.2024 № Ф-0198-1828, вважає застосування контролюючим органом штрафних санкцій та нарахування пені безпідставними.
За наведених обставин, просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 30.06.2025 справу прийнято до свого провадження, відкрито провадження по справі № 480/5080/25, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, зазначивши, що відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати єдиного внеску за себе, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, є особами з інвалідністю або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідач вказує, що 08.07.2019 ОСОБА_1 подала до контролюючого органу ліквідаційний звіт за формою № Д5, який зареєстровано за вхідним № 6882. У цьому звіті відображено суми нарахованого єдиного внеску за кожний місяць звітного періоду, а загальна сума нарахованого ЄСВ становила 6426,42 грн. На думку відповідача, подання такого звіту свідчить про добровільне визначення позивачкою бази нарахування єдиного внеску та виникнення у неї обов`язку зі сплати відповідних сум.
Зазначає, що визначений у звіті єдиний внесок був сплачений позивачкою лише 22.02.2024, тобто з порушенням строків, установлених законодавством. У зв`язку з несвоєчасною сплатою єдиного внеску, відповідно до частини десятої та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VI, на суму недоїмки правомірно нараховано пеню та застосовано штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплаченої суми.
З огляду на викладене відповідач вважає, що рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 04.02.2025 № 913/18-28-24-07/ НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені є законним і прийнятим відповідно до вимог Закону України № 2464-VI, у зв`язку з чим просить у задоволенні позовних вимог відмовити.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням, виданим 23.09.2011 серії НОМЕР_2 .
У період з 25.11.1999 по 02.07.2019 ОСОБА_1 перебувала на обліку як фізична особа-підпирємець.
08.07.2019 ОСОБА_1 було подано до контролюючого органу ліквідаційний звіт за формою № Д5 про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (а.с.11). Звіт було подано у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності та охоплює період з 01.01.2019 по 31.07.2019.
У звіті зазначено, що ОСОБА_1 перебувала на спрощеній системі оподаткування та мала зареєстрований вид економічної діяльності 47.19-інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах. У таблиці 1 поданого звіту було відображено нарахування єдиного соціального внеску (ЄСВ) за кожен місяць звітного періоду. Зокрема загальна сума нарахованого ЄСВ складала 6424,26 грн.
У зв`язку з несплатою позивачем суми нарахованого ЄСВ у розмірі 6424,26 грн Головним управлінням ДПС у Сумській області сформовано вимогу про сплату недоїмки від 05.02.2024 № Ф-0198-1828 (а.с.5).
22.02.2024 ОСОБА_1 сплатила визначену суму заборгованості у розмірі 6424,26 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.3489186619.1 (а.с.6).
04.02.2025 за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску Головним управлінням ДПС у Сумській області рішенням № 913/18-28-24-07/ НОМЕР_1 застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 1285,28 грн, та нарахована пеню за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на суму 10860,65 грн (а.с.7-8).
Вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 14.04.2025 № Ф-1747-1828 (а.с.9) позивачку було зобов`язано сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 12145,93 грн.
Не погодившись з вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 14.04.2025 № Ф-1747-1828 ОСОБА_1 30.04.2025 подала скаргу до Державної податкової служби України, в якій просила скасувати зазначену вимогу, як таку, що сформована з порушенням чинного законодавства.
Рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 21.05.2025 № 14582/6/99-00-06- 02-01-06 (а.с.20-21), вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.04.2025 року № Ф-1747-1828 залишено без змін, а скаргу - без задоволення.
Не погоджуючись із прийнятою вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 14.04.2025 № Ф-1747-1828 та рішенням № 913/18-28-24-07/ НОМЕР_1 , позивач звернулась з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VI).
Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 2 ст. 2 Закону №2464-VI встановлено, що виключно цим Законом визначаються порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Відповідно до ч.4 ст.8 Закону № 2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст.4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (крім електронних резидентів (е-резидентів).
Пунктом 3 ч. 1 ст.7 Закону № 2464-VI передбачено, що єдиний внесок нараховується для фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Порядок обчислення і сплати єдиного внеску врегульовано ст. 9 Закону № 2464-VI.
Згідно з частинами 2 і 3 цієї статті обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Пунктами 1, 4 ч.2 ст.6 Закону № 2464-VI визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність, у тому числі про основне місце роботи працівника, про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до цього Закону, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України. Форма, за якою подається звітність про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку), встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Відповідно до абз. 3 ч. 8, ч.12 ст.9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
У розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або несплачена у строки, встановлені цим Законом, є недоїмкою.
Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону №2 464-VI суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Згідно з ч. 10, п. 2 ч. 11, ч. 13, ч. 14 Закону №2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Податковий орган застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.
Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.
Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску або на єдиний рахунок. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до податкового органу вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це податкового органу, яким прийнято це рішення.
Як встановлено судом, 04.02.2025 за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску Головним управлінням ДПС у Сумській області рішенням № 913/18-28-24-07/2060209286 застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 1285,28 грн, та нараховано пеню за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на суму 10860,65 грн (а.с.7-8).
Вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 14.04.2025 № Ф-1747-1828 (а.с.9) позивачку було зобов`язано сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 12145,93 грн.
Оцінюючи обов`язок сплати позивачем єдиного внеску, суд врахував, що за приписами частини 4 статті 4 Закону № 2464-VI особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Вказана норма чітко окреслює коло осіб, які звільняються від сплати єдиного внеску, залежно від настання страхових ризиків, зумовлених досягненням пенсійного віку (загального, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV), або спеціального, що зумовлює призначення пенсії за віком) та отриманням особою інвалідності, незалежно від виду призначеної та виплачуваної особі страхової виплати чи соціальної допомоги.
Згідно зі статтею 1 Закону №1058-IV пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом; пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно із частиною першою статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Суд вважає, що частина четверта статті 4 Закону №2464-VI встановлює пільги для всіх суб`єктів, які є пенсіонерами за віком, незалежно від того, на підставі якого закону особа набула статусу пенсіонера за віком, будь-то на пільгових умовах, чи набула вона певного віку відповідно до статті 26 Закону №1058-IV. Цією нормою не визначено обмежень щодо виду пенсії, яку повинна отримувати особа, яка звільняється від сплати єдиного внеску.
Відтак застрахована особа у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування замість обов`язку подальшої сплати внесків набуває право на отримання відповідних страхових виплат у вигляді пенсій (за наявності необхідного страхового стажу), що логічно виключає можливість покладення на неї обов`язку одночасної сплати єдиного внеску та є нормативно визначеною підставою для звільнення такої особи від його подальшої сплати.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №814/779/17 та підтримана у постанові Верховного Суду від 27.05.2022 у справі №826/6075/18.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням, виданим 23.09.2011 серії НОМЕР_2 .
Наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості (а.с. 8) підтверджується, що недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску була нарахована позивачу за період коли позивач уже отримувала пенсію.
Разом з тим, підставою для нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на добровільних засадах, є укладання договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 затверджена Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Інструкція №449), розділ V якої регламентує порядок добровільної сплати єдиного внеску та порядок укладення договорів про добровільну участь.
Відповідно до пунктів 1, 2 розділу V Інструкції №4 49 порядок укладення договорів про добровільну сплату врегульовано статтею 10 Закону. Перелік платників, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, визначено частиною першою статті 10 Закону.
Згідно з частиною третьою статті 10 Закону № 2464-VI особи, зазначені в частині першій цієї статті, подають до податкового органу за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Податковий орган, що отримав заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, має право перевіряти викладені в заяві відомості та вимагати від особи, яка подала заяву, документи, що підтверджують зазначені відомості. З особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, податковим органом в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Аналогічний порядок добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування передбачений Інструкцією № 449.
Наведене правове регулювання дає підстави для висновку, що підставою для нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на добровільних засадах є укладання договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Висновки суду, за яких позивач, у разі отримання пенсії, може бути платником єдиного внеску виключно за умови його добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11.02.2020 у справі №240/4809/19, від 04.09.2019 у справі №806/1503/16, від 17.10.2018 у справі №806/1575/16, від 05.11.2018 у справі №806/2169/16.
Таким чином, підставою для нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на добровільних засадах є укладання договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Водночас, позивач, будучи суб`єктом господарювання, не приймала добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
При цьому відповідачем не надано суду жодних доказів звернення позивача із заявою про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та відповідно укладання з нею договору про добровільну участь.
У свою чергу, подання особою «Звіту про суму нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску», не свідчить про добровільну участь особи у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Крім того, судом встановлено, що позивач зверталася до Головного управління ДПС у Сумській області із заявою, в якій просила не враховувати поданий нею звіт за формою № Д5 про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, оскільки вона є пенсіонером за віком з 23.09.2011 та помилково подала зазначений звіт до Охтирської ДПІ (а.с.10).
Відтак, позивач як фізична особа-підприємець, яка обрала спрощену систему оподаткування, відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI звільнений від обов`язку сплати єдиного внеску за себе, оскільки є пенсіонером за віком.
За таких обставин застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску суперечить вимогам частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VI, а тому рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 04.02.2025 № 913/18-28-24-07/2060209286 про застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 1285,28 грн та нарахування пені за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 10 860,65 грн є протиправним та підлягає скасуванню.
Крім того, оскільки позивач відповідно до закону був звільнений від обов`язку сплати єдиного внеску за себе, у відповідача були відсутні правові підстави як для нарахування позивачу єдиного внеску, так і для формування вимоги про сплату боргу (недоїмки). За таких обставин вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2025 № Ф-1747-1828 є протиправною та також підлягає скасуванню.
Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування рішення та вимогу – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 04.02.2025 № 913/18-28-24-07/ НОМЕР_1 .
Визнати протиправним та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) від 14.04.2025 № 0-1747-1828.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, Сумська область, 40009, код ЄДРПОУ 43995469) судовий збір у розмірі 2422,40 грн. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   О.А. Прилипчук