ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/15184/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К., 
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект»
про ухвалення додаткового рішення
у справі № 910/15184/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» 
про стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
Хронологія спору
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» (далі - ТОВ «Теплоенергокомплект») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі - ТОВ «Оператор газотранспортної системи України») про стягнення 2 729 932,80 грн коштів банківської гарантії.
2. Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.04.2025 у справі № 910/15184/24 у задоволенні цього позову відмовлено.
3. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 зазначене рішенням суду першої інстанції скасовано. Ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з відповідача на користь позивача 2 729 932,80 грн.
4. Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2026 заяву ТОВ «Теплоенергокомплект» про розподіл витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 15 000,00 таких витрат за супровід справи в суді апеляційної інстанції.
5. Постановою Верховного Суду від 04.08.2026 касаційну скаргу ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» залишено без задоволення, постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 і додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2026 у справі № 910/15184/24 залишено без змін.
Підстави прийняття додаткової постанови
6. ТОВ «Теплоенергокомплект» звернулося до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/15184/24, у якій просить стягнути з ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» на свою користь 13 600,00 грн судових витрат понесених на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції.
7. Ухвалою Верховного Суду від 07.08.2026 у справі № 910/15184/24 зазначену заяву ТОВ «Теплоенергокомплект» прийнято до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Позиція інших учасників справи
8. Від ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» до Верховного Суду надійшли заперечення щодо заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, у яких відповідач просить зазначену заяву залишити без розгляду або ж у разі ухвалення додаткового рішення зменшити розмір витрат позивача на правничу допомогу, що покладаються на відповідача, на 99 %.
Позиція Верховного Суду
9. У відповідності до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
10. Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, про що зазначено у пункті 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
11. За змістом статті 16 цього Кодексу учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
12. У статті 124 ГПК України викладено вимоги щодо попереднього визначення суми судових витрат.
13. Так, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
14. Відповідно до частин першої, другої статті 126 цього Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
15. У пунктах 1, 2 абзацу 2 частини другої цієї статті також передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
16. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
17. Водночас загальне правило розподілу судових витрат врегульоване частиною четвертою статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову ? на відповідача; 2) у разі відмови в позові ? на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову ? на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
18. У частині ж восьмій названої статті унормовано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
19. У цій справі ТОВ «Теплоенергокомплект» у поданому до Верховного Суд відзиві на касаційну скаргу зазначило, що 1) очікує понести судові витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді касаційної інстанції орієнтовно у розмірі 15 000, 00 грн; 2) фактична сума витрат на професійну правничу допомогу буде уточнена за результатами розгляду справи; 3) докази щодо надання професійної правничої допомоги, пов`язаної з розглядом справи № 910/15184/24 в суді касаційної інстанції, та розрахунок суми фактичних витрат буде подано до суду протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.
20. Також позивач вказав, що правнича допомога у суді касаційної інстанції йому надається Адвокатським об`єднанням «Сокіл» на підставі договору про надання правничої допомоги від 23.02.2024 № 23/02/24 та додаткової угоди № 1 до цього договору, наявних у матеріалах справи, та ордера від 03.06.2026 серія АІ № 2220659, що додається до відзиву.
21. Крім того, позивач у відзиві просив стягнути з ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» на його користь судові витрати, в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.
22. Після ухвалення Верховним Судом постанови від 04.08.2026 у справі № 910/15184/24, а саме 06.08.2026, ТОВ «Теплоенергокомплект» подало заяву про ухвалення додаткового рішення у цій справі, до якої додано копії таких документів:
? акта приймання-передачі наданої правничої допомоги від 05.08.2026 до договору про надання правничої допомоги від 23.02.2024 № 23/02/24 з описом робіт (послуг), згідно з яким адвокатом було здійснено: 1) підготовку та складання відзиву на касаційну скаргу, на що витрачено 1,4 години із вартістю 1 години 4 000 грн, тобто загальною вартістю наданої послуги 5 600, 00 грн; 2) участь у судових засіданнях, на що витрачено 2 години із такою ж вартістю, тобто загальною вартістю наданої послуги 8 000, 00 грн; всього ж адвокатом за цим переліком виконано робіт (надано послуг) на 13 600, 00 грн;
? платіжної інструкції № 6596 про сплату 05.08.2026 ТОВ «Теплоенергокомплект» на користь Адвокатського об`єднання «Сокіл» 13 600, 00 грн за послуги з надання правничої допомоги згідно з договором про надання правничої допомоги від 23.02.2024 № 23/02/24 та актом приймання-передачі від 05.08.2026.
23. Таким чином, у поданій заяві позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції у розмірі 13 600, 00 грн.
24. В свою чергу ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» у поданих на цю заяву запереченнях серед іншого просить залишити її без розгляду, оскільки відповідно до частини першої статті 221 ГПК України у разі неможливості з поважних причин подання стороною до закінчення судових дебатів у справі доказів, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Однак, позивач у даному випадку не мав жодних перешкод для подання касаційному суду до закінчення судових дебатів заяви про неможливість подання певних доказів факту понесення витрат на професійну правничу допомогу, а також їх розміру, зокрема в частині витрат на підготовку адвокатом відзиву на касаційну скаргу та участь в судових засіданнях, як і не мав жодних перешкод для узгодження зазначених обставин до другого засідання в суді касаційної інстанції.
25. Водночас включене позивачем до відзиву на касаційну скаргу твердження про те, що «Докази щодо надання професійної правничої допомоги, пов`язаної з розглядом даної справи в суді касаційної інстанції та розрахунок суми фактичних витрат буде подано до суду протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення», на думку відповідача, не може бути розцінене як таке, що свідчить про дотримання вимог частини першої статті 221 ГПК України, позаяк таке твердження не містить жодного обґрунтування неможливості подання відповідних доказів до закінчення судових дебатів.
26. У наведеному контексті ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» зазначає, що недопустимість зловживання процесуальними правами є одним із засадничих принципів господарського судочинства і у постанові від 19.05.2021 у справі № 206/445/19 Верховний Суд виснував про те, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
27. Крім того, відповідач наполягає на тому, що сформульована у відзиві позивача на касаційну скаргу вимога « 2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (код ЄДРПОУ 42795490) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» (код ЄДРПОУ 23390015) судові витрати в тому числі на професійну правничу допомогу» не може вважатись заявою про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, оскільки сума таких витрат у вказаній вимозі не визначена, а тому в силу принципу диспозитивності вона не підлягала розгляду.
28. Проаналізувавши вищенаведені доводи ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», Верховний Суд вбачає за необхідне звернути увагу на таке.
29. Як вже зазначалось, у статті 124 ГПК України визначено вимоги щодо попереднього визначення суми судових витрат.
30. Зі змісту диспозитивних норм частини другої цієї статті слідує, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може, але не зобов`язаний відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, що свідчить про дискреційний характер відповідних повноважень суду та залежить від доведеності іншою стороною того, що це порушило принцип змагальності та завадило їй належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.
31. Аналогічні висновки наведено у постановах Верховного Суду, зокрема, від 14.12.2021 у справі № 922/676/21, від 18.01.2022 у справі № 910/2679/21, від 21.06.2022 у справі № 908/574/20, від 29.09.2022 у справі № 910/3055/20, від 25.10.2022 у справі № 910/19650/20. 
32. Отже, за умов заявлення позивачем у поданому до Верховного Суду відзиві на касаційну скаргу про покладення на відповідача понесених ним витрати на правничу допомогу за супровід справи у суді касаційної інстанції та вказівки у його тексті на їх орієнтовний розмір, не наведення ним попереднього розрахунку та незазначення саме у відповідній вимозі, про яку йдеться у пункті 27 цієї додаткової постанови, такого розміру не є підставою для залишення відповідної заяви ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» без розгляду.
33. Тому доводи відповідача щодо протилежного не можуть бути прийнятими Верховним Судом.
34. Так само підлягають відхиленню і його аргументи стосовно необґрунтування позивачем поважності причин подання доказів понесення ним витрат на правничу допомогу вже після ухвалення постанови суду касаційної інстанції у цій справі.
35. У частині восьмій статті 129 ГПК України унормовано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
36. У цій справі 06.08.2026 позивач подав до суду касаційної інстанції докази понесених витрат на правничу допомогу, яких на час ухвалення постанови Верховного Суду від 04.08.2026 не існувало (акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 05.08.2026, платіжну інструкцію № 6596), попередньо здійснивши заяву про подання доказів протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, що у повній мірі узгоджується з нормами статей 126, 129 ГПК України, оскільки фізична відсутність у матеріальному світі відповідних доказів зумовлює поважність причин їх неподання до судових дебатів/до ухвалення судового рішення.
37. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.03.2025 у справі № 910/87/24 та був проаналізований Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 21.07.2025 у справі № 909/399/24.
38. При цьому кількість витрачених адвокатом позивача годин на надання правничої допомоги при супроводі справи № 910/15184/24 у суді касаційної інстанції зафіксована саме у акті приймання-передачі від 05.08.2026, складеному та підписаному сторонами після ухвалення Верховним Судом постанови від 04.08.2026 у цій справі, тобто у документі, якого до ухвалення зазначеного судового рішення не існувало та відповідно не могло бути подано суду касаційної інстанції.
39. З усього наведеного вбачається, що у даному випадку ТОВ «Теплоенергокомплект» дотримано вимоги частини першої статті 124 ГПК України та частини восьмої статті 129 цього Кодексу як щодо подання попереднього (орієнтовного) розрахунку відповідних витрат, так і щодо подання доказів їх понесення.
40. Заразом посилання ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» у цьому контексті на зроблений Верховним Судом у постанові від у справі № 206/445/19 висновок щодо розподілу судових витрат у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами не підлягають урахуванню, оскільки існування цих обставин (певного зловживання) при здійсненні касаційного провадження у справі № 910/15184/24 встановлено та зафіксовано не було, Верховний Суд таких обставин не вбачає.
41. Тож аргументи відповідача, згідно з якими заява позивача про ухвалення додаткового рішення та покладення на іншу сторону понесених ним витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанції підлягає залишенню без розгляду, не знайшли свого підтвердження.
42. Оцінюючи ж доводи ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» щодо наявності підстав для зменшення розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанції, які слід покласти на відповідача, Верховний Суд виходить з такого.
43. Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
44. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має керуватись загальним правило розподілу судових витрат визначеним в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
45. Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
46. На предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. 
47. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
48. Аналогічні висновки викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
49. Процесуальне законодавства надає можливість іншій стороні подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у разі незгоди із розрахунком витрат, наведеним у відповідній заяві. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).
50. У поданих запереченнях ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» стверджує, що заявлений позивачем розмір судових витрат є завищеним, оскільки завищено розмір погодинної ставки гонорару адвоката, вказаної в акті приймання-передачі наданої правничої допомоги, виходячи з його розрахунку на рівні 4 000,00 грн за годину роботи адвоката. Водночас у статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» з 01.01.2026 установлено мінімальну заробітну плату у погодинному розмірі - 52 грн. Тож у даному випадку година роботи адвоката в 77 разів перевищує визначений законом мінімум. Також зазначена ставка перевищує середньоринковий розмір погодинної ставки гонорару адвоката, який складає приблизно 1 500, 00 - 2 000, 00 грн за годину роботи.
51. Також відповідач звертає увагу на те, що із акта приймання-передачі наданої правничої допомоги від 05.08.2026 вбачається участь адвоката Радченка О. П. у двох судових засіданнях, вартість чого визначена з розрахунку двох витрачених адвокатом годин на це. Разом із тим загальна тривалість судових засідань у суді касаційної інстанції у справі № 910/15184/24 склала 28 хвилин 49 секунд, що підтверджується протоколами судових засідань. При цьому докази вчинення адвокат інших дій, окрім безпосередньо участі у судових засіданнях, матеріали цієї справи не містять.
52. Крім того, у контексті складності та кількості витрачених адвокатом зусиль і часу ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» зазначає про співвідношення змісту апеляційної скарги та відзиву на касаційну скаргу, що свідчить про незмінність позицій сторін протягом судового розгляду, а також співвідношення загальної тривалості судових засідань в судах апеляційної і касаційної інстанції (у Верховному Суді тривалість засідань є меншою на третину), та вказує на обізнаність представника позивача, яким супроводжувались справи № 910/2311/24 та № 910/6060/26, із обставинами цієї справи, що за твердженнями відповідача в сукупності підтверджує відсутність необхідності значних часових витрат та зусиль для супроводу цієї справи.
53. Як неодноразово виснував Верховний Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
54. При визначенні суми відповідного відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
55. Разом з тим у постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 зазначено, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
56. Проаналізувавши доводи відповідача щодо зменшення розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу з урахуванням наведеного, Верховний Суд вбачає, що долучені докази дозволяють встановити фактичне надання адвокатом правничої допомоги ТОВ «Теплоенергокомплект» при розгляді справи № 910/15184/24 у суді касаційної інстанції у відповідному обсязі.
57. Доказів або належних обґрунтувань на спростування наведеного, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неспівмірність, та/або нерозумність, та/або нереальність розрахунку відповідних витрат або про неналежність послуг адвоката, відповідач Верховному Суду не надав, як заразом і не надав доказів перевищення погодженої адвокатом та клієнтом погодинної ставки його гонорара порівняно із її середньоринковим розміром, лише декларативно зазначивши про це.
58. Так само у поданих запереченнях відповідач не навів і жодних обґрунтувань підставності визначення у цьому разі погодинної вартості послуг адвоката позивача, виходячи із встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2026 рік» розміру мінімальної заробітної плати на 2026 рік, а не із вартості години наданих послуг з правничої допомоги, погодженої адвокатом та його клієнтом у договірному порядку.
59. Водночас зазначена ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» погодинна вартість обрахована із розміру мінімальної заробітної плати на 2026 рік та вказаний ним же (проте не підтверджений доказами) середньоринковий розмір погодинної ставки гонорару адвоката значно відрізняються, що окремо свідчить про суперечність цих доводів відповідача.
60. Крім того, висловлюючи незгоду з витраченим часом адвоката на надання певних послуг, і як наслідок з їх кінцевою вартістю, відповідач не урахував, що участь у судовому засіданні це не формальна присутність на ньому, а підготовка адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. Такі стадії, як прибуття до суду чи іншої установ та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. (постанова Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19).
61. При цьому щодо витраченого представником позивача часу, зокрема, на очікування судових засідань у суді касаційної інстанції, Верховний Суд має можливість пересвідчитись самостійно, з урахуванням фіксації у протоколах судових засідань початку їх проведення. 
62. Тож доводи ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» стосовно того, що на участь у судових засіданнях у цій справі у суді касаційної інстанції адвокатом позивача було витрачено лише 28 хвилин 49 секунд повністю спростовуються вищенаведеним.
63. Інші ж аргументи відповідача (про співвідношення змісту апеляційної скарги та відзиву на касаційну скаргу, незмінність позиції позивача протягом судового розгляду, обізнаність його представника із обставинами справи) Верховний Суд відхиляє, позаяк із акта приймання-передачі наданої правничої допомоги від 05.08.2026 вбачається, що позивачем до відповідних витрат, окрім участі його адвоката у судових засіданнях, включено лише послуги із підготовки відзиву на касаційну скаргу, часові витрати на що є незначними (становлять 1,4 год), що узгоджується із складністю цієї справи, обставинами обізнаності адвоката про зміст спірних правовідносин, незмінністю позиції позивача щодо суті спору, тощо. 
64. Натомість сама лише незгода однієї сторони з розміром визначених іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, без належного доведення їх невідповідності критеріям, визначеним у частині четвертій статті 126 ГПК України, не може бути підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу або тим більше для відмови у їх стягненні у всьому заявленому розмірі.
65. З огляду на викладене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, ураховуючи усі наведені сторонами доводи, їх обґрунтування та надані на їх підтвердження докази, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення поданої позивачем заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення з ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» на користь ТОВ «Теплоенергокомплект» судових витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції в розмірі 13 600, 00 грн.
66. Посилання ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» у поданих запереченнях на загальні висновки щодо розподілу судових витрат, викладені у постановах та додаткових постановах Верховного Суду, вищенаведеного не спростовує. Висновків про те, що суд не може присудити стягнення витрат на професійну правничу допомогу саме у заявленому розмірі (тобто задовольнити таку заяву повністю) суд касаційної інстанції у наведених відповідачем справах не робив.
Висновки Верховного Суду
67. Відповідно до частин першої, третьої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати ?- без повідомлення учасників справи.
68. Верховний Суд вважає за можливе розглянути заяву ТОВ «Теплоенергокомплект» про винесення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді касаційної інстанції, у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту, і з урахуванням всього наведеного ця заява підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 123, 124, 126, 129, 244, 314, 315, 317 ГПК України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (код ЄДРПОУ 42795490) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» (код ЄДРПОУ 23390015) 13 600, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді касаційної інстанції. 
3. Доручити Господарського суду міста Києва видати відповідний наказ. 
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил