Справа № 162/484/26 
Провадження № 2/163/624/26 

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2026 року   Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді Павлуся О.С.

розглянувши в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «Венера Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві представник позивача ТОВ «ФК «Венера Фінанс» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 кредитну заборгованість за договором № 280763 від 12.04.2025 в загальній сумі 10 592,00 гривень. 
Вимоги обґрунтовано тим, що 12 квітня 2025 року між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Клай Інвест», шляхом підписання заяви у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», був укладений кредитний договір № 280763 про надання коштів на умовах фінансового кредиту, строковості, зворотності, платності, за яким відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у Договорі на наступних умовах: сума виданого кредиту – 8 000,00 грн, дата надання кредиту – 12 квітня 2025 року, строк кредиту – 90 днів, валюта кредиту – UAH, відсоткова ставка - 0,72% на добу. 12.04.2025 на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 перераховано кошти в сумі 8 000,00 грн.
19 грудня 2025 року між ТОВ «Клай Інвест» та ТОВ «ФК «Венера Фінанс» укладено Договір факторингу № 19122025/1 відповідно до умов якого ТОВ «Клай Інвест» відступило ТОВ «ФК «Венера Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 19 грудня 2025 року до Договору факторингу № 19122025/1 ТОВ «ФК «Венера Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Відповідач належним чином договірні зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку із чим, згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 20 лютого 2026 року у нього утворилась заборгованість в загальному розмірі 10 592,00 грн, з яких: 8000,00 грн - тіло кредиту та 2592,00 грн – відсотки. 

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 15 липня 2026 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали від 15 липня 2026 року відповідач отримав 30.07.2026.
У визначений судом строк з додатковим врахуванням Нормативів і норматив-них строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, відповідач відзиву на позов не подав, будь-яких заяв щодо процедури розгляду справи не надіслав.
Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. 

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

12.04.2025 року між ТОВ «Клай Інвест» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 280793, шляхом підписання електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.
Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 8000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Кредит надається строком на 90 днів, тобто до 10 липня 2025 року. Строк дії договору 90 днів, але в будь-якому випадку діє до повного його виконання сторонами. Клієнт не має права ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених договором. (п. 1.2 договору).
За користування кредитом клієнт сплачує товариству 262,8 % річних від суми кредиту в розрахунку 0,72% на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Без письмової згоди клієнта товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за договором. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 14 днів (п. 1.3 договору).
Згідно з п. 1.4 договору за послуги з надання, обслуговування і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, надання інформації, довідок, що пов`язані з наданням та обслуговуванням кредиту, юридичне оформлення клієнт сплачує товариству 25% від суми фінансового кредиту. Послуги надаються протягом дії цього договору та вважаються виконаними у день повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Протягом строку дії договору, комісія зазначена в цьому пункті, залишається незмінною.
Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Сума кредиту, комісія, що вказана в п.1.4. договору, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок товариства у строк, встановлений договором (п. 3.1, 3.2 договору).
Згідно підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПрофітГід» на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника 12.04.2025 було здійснено успішний переказ грошових коштів у сумі 8000,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 з призначенням переказу – видача кредиту № 280793.
19.12.2025 між ТОВ «Клай Інвест» та ТОВ «ФК «Венера Фінанс» укладено договір факторингу № 19122025/1, за умовами якого ТОВ «ФК «Венера Фінанс» набуло права вимоги, зокрема і за договором № 280793 від 12.04.2025.
Відповідно до виписки з особового рахунку ТОВ «ФК «Венера Фінанс» загальна сума заборгованості за указаним кредитним договором становить 10 592,00 грн, з яких: 8000,00 грн – тіло кредиту, 2592,00 грн – відсотки. 
17.03.2026 року ТОВ «ФК «Венера Фінанс» на адресу відповідача надіслано вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором № 280793 від 12.04.2025.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У частині 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).
Статтю 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» (тут і надалі в редакції на дату укладення кредитного договору 13.11.2020) електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в поряд-ку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені до-говором або законом.
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується поверну-ти кредит та сплатити проценти.
За змістом ч.ч.1, 2 ст.1056^1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризи-ку, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України).

Досліджені в справі докази свідчать, що укладений між первісним кредитором ТОВ «Клай Інвест» та відповідачем ОСОБА_1 кредитний договір № 280793 від 12.04.2025 відповідає приписам Закону України «Про електронну комерцію», відповідачем підписаний одноразовим ідентифікатором, а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, у ньому визначені усі істотні умови для даного виду договорів. 
Після підписання договору у його сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання у кредит коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування.
Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу у користування кредитні кошти в сумі 8 000,00 грн. 
Позивач ТОВ «ФК «Венера Фінанс» приєднаним до позову договором факторингу № 19122025/1від 19.12.2025 довів набуття ним права вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором, а відтак є належним позивачем у спірних правовідносинах.
Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 280793 заборгованість ОСОБА_1 становить 10 592,00 грн з яких: 8000,00 грн - тіло кредиту та 2592,00 грн - відсотки.
Відповідач зі своєї сторони не заперечив і не спростував наданого позивачем роз-рахунку заборгованості, а тому не приймати його як доказ суми кредитної заборговано-сті у суду відсутні підстави.

При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК України керу-ється принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають зна-чення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно із ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасни-ками справи. 
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази ра-зом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.
За змістом ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Дослідженими у справі доказами повно та об`єктивно доведено, що відповідач взятого на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, тим самим порушив його умови, у зв`язку із чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість в загальній сумі 10 592,00 грн, з яких тіло кредиту – 8000,00 грн та нараховані відсотки в сумі 2592,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача в судовому порядку. 

Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними, тому під-лягають повному задоволенню.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судово-го збору в сумі 2662,40 гривень підлягають стягненню з відповідача.

У позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 500,00 грн.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до позову додано: договір про надання правової допомоги № 09/04/2026 від 09.04.2026, укладений між ТОВ «ФК «Венера Фінанс» та адвокатським бюро «Пархомчук та партнери»; акт про отримання правової допомоги від 03.08.2026; рахунок № 03.08.2026-75 від 03.08.2026; платіжну інструкцію № 5060 від 03.08.2026 на суму 15500,00 грн про оплату за надання правничої допомоги. 

Питання витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, урегульоване ст.137 ЦПК України.
Частинами 1 та 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Разом з цим, під час вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд у кожному конкретному випадку виходить із фактичних обставин окремо взятої справи, її доказової бази, ураховує складність справи, обсяг і складність виконаної адвокатом роботи, значимість таких дій у справі із дотриманням принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру. Без дотримання зазначених вимог рішення суду не може вважатися законним і справедливим.
Саме про такий підхід у питання витрат на професійну правничу допомогу висловив Верховний Суд у додатковій постанові від 07 серпня 2024 року в справі № 686/18768/22.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані, належними та допустимими доказами.
Проте, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18, від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц, від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц, від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у цій справі суд приймає до уваги характер спірних правовідносин, незначну складність справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Також суд зауважує, що надані адвокатським бюро послуги є для нього типовими в силу укладеного із позивачем ТОВ «ФК «Венера Фінанс» договору про надання правової допомоги, який свідчать про надання адвокатським бюро аналогічної правової допомоги за іншими кредитними договорами, а відтак зазначене не потребує витрат значного часу на складання документів та визначення правових позиції. 

Отже, враховуючи вищевказане та беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, фактично надані види послуг, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, вартість послуг є вочевидь завищеною, тому дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. 
Саме такий розмір професійної правничої допомоги, на переконання суду, буде відповідати обсягу наданих послуг, а також вимогам розумності та справедливості.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Венера Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 280793 від 12.04.2025 в загаль-ній сумі 10 592 (десять тисяч п`ятсот дев`яносто дві) гривень, яку становлять: 
- 8 000 (вісім тисяч) гривень заборгованість за сумою кредиту;
- 2 592 (дві тисячі п`ятсот дев`яносто дві) гривень заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Венера Фінанс» 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок судового збору та 3000,00 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його складання може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Інформація про сторін:
позивач - ТОВ «ФК «Венера Фінанс»; місце знаходження - вулиця Львівська, буд.23, офіс 703, місто Київ; код ЄДРПОУ – 43561872;
відповідач – ОСОБА_1 ; місце проживання – АДРЕСА_1 ; РНОКПП – НОМЕР_2 .

Головуючий : суддя        О.С.Павлусь