ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
пр. Волі, 54а, м. Луцьк, 43010, тел./факс 72-41-10
E-mail: inbox@vl.arbitr.gov.ua Код ЄДРПОУ 03499885

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
 03 липня 2026 року 	Справа № 903/397/26	

за позовом: Приватного підприємства “ЄВРОДЕК-М”, місто Луцьк
до відповідача: Приватного підприємства “Дім Фасадів”, місто Луцьк
про стягнення 273 686, 98 грн 
Суддя Шум М.С.
Без виклику (повідомлення) представників сторін

встановив: Приватне підприємство «ЄВРОДЕК-М» в позовній заяві від 27.04.2026 просить суд стягнути з Приватного підприємства «Дім фасадів» (43000, Волинська обл., м. Луцьк, вулиця Ківерцівська, будинок 32, офіс 5, код ЄДРПОУ 40640521) на свою користь заборгованість у розмірі 135 335,97 грн (сто тридцять п`ять тисяч триста тридцять п`ять гривень 97 коп.), пеню у сумі 24 495,81 грн (двадцять чотири тисячі чотириста дев`яносто п`ять гривень 81 коп.), збитки, завдані інфляцією, у сумі 94 354, 31 грн (дев`яносто чотири тисячі триста п`ятдесят чотири гривні 31 коп.), 3 % річних у сумі 19 500,89 грн (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот гривень 89 коп.). Стягнути з Приватного підприємства «Дім фасадів» на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 285, 00 грн (три тисячі двісті вісімдесят п`ять гривень 00 коп.). Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Ухвалою суду від 30.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Копія ухвали суду про відкриття провадження у справі від 30.04.2026 була направлена судом до електронного кабінету відповідача та отримана відповідачем, з урахуванням приписів ст. 242 ГПК України, 04.05.2026, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа.
Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.
Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відсутні.
Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відсутність відзиву з відповідними вказівками на незгоду відповідача з будь-якою із обставин справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, що позбавляє відповідача відповідно до ч.4 ст. 165 ГПК України заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.
У відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив: 
11.11.2020 між Приватним підприємством «ЄВРОДЕК-М» (Субпідрядник) та Приватним підприємством «Дім фасадів» (Замовник) був укладений Договір субпідряду №11/11-2020 (далі – Договір №1), за яким Субпідрядник зобов`язується за завданням Замовника, власними силами, обладнанням та устаткуванням, виконати монтажні роботи з заміни зовнішніх дверей в будинку ОСББ «Довіра» по бульвару Шевченка 26 в м. Нововолинськ, Волинської області (п.1.1. Договору №1). 
Відповідно до п. 2.1. Договору №1 вартість робіт становить 76 596, 76 грн.
23.11.2020 між Приватним підприємством «ЄВРОДЕК-М» (Субпідрядник) та Приватним підприємством «Дім фасадів» (Замовник) був укладений Договір субпідряду №23/11-2020 (далі – Договір №2), за яким Субпідрядник зобов`язується за завданням Замовника, власними силами, обладнанням та устаткуванням, виконати монтажні роботи з заміни зовнішніх дверей в будинку ОСББ «ГУЛАКА-АРТЕМОВСЬКОГО 15А) по вул. Гулака Артемовського, 15а в м. Луцьк, Волинської області (п.1.1. Договору №2).
Відповідно до п. 2.1. Договору №2 вартість робіт становить 95 047, 20 грн.
21.12.2020 між Приватним підприємством «ЄВРОДЕК-М» (Субпідрядник) та Приватним підприємством «Дім фасадів» (Замовник) був укладений Договір субпідряду №21/12-2020 (далі – Договір №3), за яким Субпідрядник зобов`язується за завданням Замовника, власними силами, обладнанням та устаткуванням, виконати монтажні роботи з заміни зовнішніх дверей в місцях загального користування в багатоквартирному будинку по вул. Світла, 1 в м. Луцьк, Волинської області (п.1.1. Договору №3).
Відповідно до п. 2.1. Договору №3 вартість робіт становить 101 126,11 грн.
Договір субпідряду №11/11-2020 від 11.11.2020, Договір субпідряду №23/11-2020 від 23.11.2020, Договір субпідряду №21/12-2020 від 21.12.2020 далі також разом іменуються – Договори. 
Відповідно до п. 2.4. Договорів замовник здійснює попередню оплату в розмірі не менше 50% від загальної вартості робіт, зазначеній у п. 2.1. Договору.
Остаточний розрахунок за виконані Субпідрядником роботи здійснюється Замовником на основі Актів приймання виконаних робіт протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту підписання такого Акту (п.2.5. Договорів).
Як зазначає позивач, усі зобов`язання за Договорами ним було виконано належним чином, що підтверджується копіями актів надання послуг. 
Згідно з Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000113 від 29.12.2020 позивачем були виконані роботи по Договору №1 загальною вартістю 76 596, 76 грн. Даний акт належним чином підписано сторонами договору та скріплено їх печатками.
Відповідачем здійснено часткову оплату виконаних робіт у сумі 38 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №177 від 13.11.2020 на суму 38 000,00 грн. 
Позивач зазначає, що на момент подання позовної заяви залишок заборгованості за Договором №1 у розмірі 38 596,76 грн не сплачений відповідачем.
Згідно з Актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2020 р. та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2020 р. від 29.12.2020, позивачем були виконані роботи по Договору №2 загальною вартістю 95 047,20 грн. Даний акт та довідку належним чином підписано сторонами договору та скріплено їх печатками.
Відповідачем здійснено часткову оплату виконаних робіт у розмірі 47 600,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №208 від 26.11.2020 на суму 31 000,00 грн та платіжною інструкцією №280 від 23.12.2020 на суму 16 600,00 грн.
Згідно позовної заяви, на момент її подання залишок заборгованості за Договором №2 у розмірі 47 447,20 грн не сплачений відповідачем.
Згідно з Актом приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2021 року від 10.09.2021 та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2021 р. позивачем були виконані роботи по Договору №3 загальною вартістю 99 292,01 грн. Даний акт та довідку належним чином підписано сторонами договору та скріплено їх печатками.
Відповідачем здійснено часткову оплату виконаних робіт у сумі 50 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №15 від 17.02.2021 на суму 50 000,00 грн. 
Позивач вказує, що на момент подання даної позовної заяви залишок заборгованості за Договором №3 у розмірі 49 292,01 грн відповідачем не сплачений.
Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що відповідач не виконав у повному обсязі взяті на себе зобов`язання за вищевказаними Договорами в частині повної оплати вартості виконаних робіт, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 135 335,97 грн.
20.09.2023 позивачем направлено на адресу відповідача лист-вимогу щодо сплати заборгованості вих.№18 від 20.09.2023, який вручено відповідачу 25.09.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься у матеріалах справи (а.с. 31).
23.03.2026 позивач звернувся до відповідача із досудовою вимогою (претензією) про сплату заборгованості в розмірі 135 335,97 грн, що підтверджується накладною АТ «УКРПОШТА» №4300200378081 від 23.03.2026, квитанцією та описом вкладення до листа, доданими до позовної заяви (а.с. 36).
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
В силу положень ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з положеннями ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором будівельного підряду.
Відповідно до ч. 1 ст. 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.
Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта (ч. 2 ст. 875 ЦК України).
Статтею 838 ЦК України передбачено, що підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.
Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку.
Замовник і субпідрядник не мають права пред`являти один одному вимоги, пов`язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.
У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1 ст. 843 ЦК України).
Частина 1 ст. 853 ЦК України визначає, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.
Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. 
Тобто, законодавець покладає на підрядника обов`язок виконати роботу, а замовник зобов`язаний її прийняти і оплатити.
Згідно ч. 4 ст. 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем без заперечень та зауважень прийнято виконані позивачем за Договорами роботи згідно з: 
- Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000113 від 29.12.2020 на суму 76 596, 76 грн;
- Актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2020 р. та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2020 р. від 29.12.2020 на суму 95 047,20 грн;
- Актом приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2021 р. від 10.09.2021 та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2021 р. на суму 99 292,01 грн.
Частина 1 ст. 854 ЦК України визначає, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
За умовами п. 2.5. Договорів статочний розрахунок за виконані Субпідрядником роботи здійснюється Замовником на основі Актів приймання виконаних робіт протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту підписання такого Акту.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідачем в свою чергу, доказів оплати виконаних позивачем робіт на суму 135 335,97 грн, до матеріалів справи не надано.
Жодних доказів в підтвердження здійснення додаткових оплат за Договорами після підписання сторонами вищевказаних актів та довідок, сторонами не подано.
Частина 1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України).
Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт виконання робіт за Договорами підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення основного боргу в розмірі 135 335,97 грн.
Також у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договорами, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у сумі 24 495,81 грн, збитки, завдані інфляцією, у сумі 94 354, 31 грн, 3 % річних у сумі 19 500,89 грн.
Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки.
Так, згідно з положеннями ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
За приписами ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Водночас, відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Відповідно до п. 9.3. Договорів за несвоєчасну оплату Замовник сплачує Субпідряднику за кожний день прострочення пеню у розмірі 0,1 від суми Договору за кожен день затримки.
Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення оплати виконаних позивачем робіт за Договорами, на підставі наведених вище норм чинного законодавства та пункту 9.3. Договорів, позивачем нараховано і заявлено до стягнення пеню у розмірі 24 495,81 грн.
Окрім цього, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем нараховано та заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 94 354, 31 грн та 3 % річних у розмірі 19 500,89 грн.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку про те, що він є арифметично вірним, обґрунтованим та здійсненим у відповідності до приписів чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.
Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів у підтвердження протилежного та вищенаведених висновків суду. 
Відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про виконання взятих на себе зобов`язань.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 74 ГПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно зі ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".
Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").
Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 285, 00 грн згідно платіжної інструкції №2018 від 21.04.2026.
Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цією статтею, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Враховуючи задоволення позовних вимог, судовий збір у розмірі 3 285, 00 грн покладається на відповідача (з урахуванням коефіцієнта для пониження відповідного розміру ставки судового збору у розмірі 0,8 (ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73-74, 76-80, 86, 129, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-
вирішив:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Приватного підприємства «Дім фасадів» (43000, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Ківерцівська, буд. 32, офіс 5, код ЄДРПОУ 40640521) на користь Приватного підприємства «ЄВРОДЕК-М» (43020, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Ніла Хасевича, буд. 6, код ЄДРПОУ 21745201) 135 335,97 грн заборгованості, 24 495,81 грн пені, 94 354, 31 грн інфляційних втрат, 19 500,89 грн 3 % річних та 3 285, 00 грн витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя  Микола ШУМ