Справа № 202/985/26
Провадження № 2/202/2689/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:
головуючого судді Доценко С.І., 
секретаря судового засідання Тарасової К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа – Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що двокімнатна квартира АДРЕСА_1 житловою площею 27,25 кв.м. була отримана родиною ОСОБА_6 на склад сім`ї 3 особи на підставі Ордеру на житлове приміщення № 2762 серія 01, виданого 01 грудня 1988 року Виконавчим комітетом Індустріальної ради народних депутатів міста Дніпропетровська. Вказана квартира не приватизована і належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпра. Станом на 26 січня 2026 року у вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_7 (наймач) з 06.04.1989 року; ОСОБА_5 (син наймача) з 28.02.2003 року; ОСОБА_2 (донька наймача) з 05.12.2005 року; ОСОБА_3 (онука наймача) з 03.02.2015 року; ОСОБА_4 (онука наймача) з 22.01.2026 року. 
В той же час відповідач ОСОБА_5 у вказаній квартирі зареєстрований, але не проживає з 2014 року, тобто більше ніж 12 років, проте добровільно з реєстраційного обліку відповідач не знімається. Факт непроживання в спірній квартирі відповідача ОСОБА_5 з 2014 року підтверджується Актом про обстеження домогосподарства за адресою АДРЕСА_2 , складеного 28.01.2026 ОД Соборного та Індустріального районів КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР підтверджено непроживання відповідача з 08.01.2014 та до теперішнього часу. Реєстрація відповідача перешкоджає позивачам у використанні права на приватизацію даної квартири згідно з Законом України від 19.06.1992 року № 2482-ХII «Про приватизацію державного житлового фонду». Будь-яка домовленість між територіальною громадою та відповідачем ОСОБА_5 щодо зберігання за ним права користування житловим приміщенням на період його відсутності не існує.
Позивачі ніколи не чинили ОСОБА_5 перешкод у користуванні житловим приміщенням квартири.Вирішити питання про зняття відповідача ОСОБА_5 з реєстрації в позасудовому порядку можливість відсутня, а тому позивачі звернулися до суду із вищенаведеним позовом.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 05.02.2026 року прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 03.04.2026 року закрите підготовче провадження справу призначено до судового розгляду по суті. 
Позивачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, просили розглянути справу без їх участі , проти заочного розгляду справи не заперечували. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив. У встановлений судом строк відзив на позов чи зустрічний позов не подав.
Представник третьої особи в судове засідання не з?явився, про час та місце судового розгляду третя особа була повідомлена належним чином, правом подання пояснень щодо позову не скористалася.
При таких обставинах, враховуючи позицію позивачів , які не заперечують проти заочного розгляду справи, судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що згідно з ордером на житлове приміщення № 2762 серія 01, виданого 01 грудня 1988 року Виконавчим комітетом Індустріальної ради народних депутатів міста Дніпропетровська, ОСОБА_8 надано із сім?єю із трьох осіб право на зайняття житлового приміщення жилою площею 27,25 м2, що складається із двох кімнат в квартирі, ізольованій, за адресою АДРЕСА_2 . Склад сім?ї ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 .
Згідно з витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00055997552 від 20.01.2026 року, ОСОБА_1 мала дошлюбне прізвище « ОСОБА_10 ».
Відповідно до довідки № 000929 від 26.01.2026 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб – в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані:
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно з Актом обстеження домогосподарства ОД Соборного та Індустріального районів КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР від 28.01.2026 року за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що ОСОБА_5 не проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 08.01.2014 року та до теперішнього часу.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. 
Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках:
1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період - протягом усього періоду проходження військової служби, а якщо під час її проходження вони отримали поранення, інше ушкодження здоров`я та перебувають на лікуванні в закладах охорони здоров`я або потрапили в полон чи визнані безвісно відсутніми - на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у відповідних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України після звільнення з військової служби після закінчення ними лікування в закладах охорони здоров`я, незалежно від строку лікування, повернення з полону, скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи ухвалення судом рішення про оголошення особи померлою;
2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання;
3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.
Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім`ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях;
4) виїзду у зв`язку з виконанням обов`язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов`язків;
5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей з інвалідністю, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них;
6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому;
7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї.
Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім`ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання.
У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті.
Відповідно до законодавства України може бути встановлено й інші умови і випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами на більш тривалий строк.
Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Враховуючи те, що відповідач не проживає в зазначеному житловому будинку більше 6 (шести) місяців, витрат по утриманню житла та сплати комунальних послуг не несе, не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають йому користуватися житловим приміщенням, не надано доказів про знаходження в квартирі його особистих речей, суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог частини 1 статті 71, ст. 72 ЖК України, він може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Звернення з позовом обґрунтовано порушенням прав інших наймачів квартири, які мають намір приватизувати квартиру , а його реєстрація в квартирі є перешкодою.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Тобто, спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», підзаконними нормативними актами, визначено позасудовий порядок вирішення і оформлення питань зняття з реєстрації місця проживання особи, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та інших органів державної влади. 
Таким чином, рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання зазначених осіб, що відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування.
З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому підлягає стягненню з відповідача. 
На підставі викладено та керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 76-81, 89, 141, 200, 258-259, 263-268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа – Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням – задовольнити.
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати в сумі 1331,20 грн, а саме: на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , у розмірі 332,80 грн (триста тридцять дві гривні вісімдесят копійок) та на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , у розмірі 998,40 грн (дев`ятсот дев`яносто вісім гривень сорок копійок).
Це заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
За правилами частини четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 13 липня 2026 року.

Суддя        С.  І.  Доценко