П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/16644/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Віятик Наталія Володимирівна 
Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М. 
16 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сапальової Т.В.  Сушка О.О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1 Позивач звернувся до суду із позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області №1302084-2409-0201-UA05060010000053179 від 30.10.2024, відповідно до якого, позивачу, як фізичній особі, у відповідності до вимог пп. 545.3.3. п. 54.3 ст. 54 ПК України та пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України визначено до сплати суму податкового зобов`язання, а саме податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік у розмірі 58002,57 грн.
1.2 В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність цього рішення, оскільки спірне нерухоме майно передано ФГ "Яблуневий рай" для провадження сільськогосподарської діяльності. Позивач вважає, що відповідно до положень п.п. "ж" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, належний їй корівник не є об`єктом оподаткування.
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1 Позивачу на праві приватної власності належить майно, зокрема, нежитлова будівля загальною площею 2885,7 кв.м. (плодосховище 300 т. літера А, автовагова Б, навіс Б1), що знаходиться за адресою: Вінницька обл., Барський р-н, с. Терешки, вул. Польова, буд. 2-а.
Зазначене підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №405651552 від 27.11.2024.
2.2 Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 є засновником та головою фермерського господарства "Яблуневий рай" (код ЄДРПОУ 36318400). Основним видом економічної діяльності якого є вирощування зерняткових та кісточкових фруктів (01.24).
2.3 Згідно зі Статутом ФГ "Яблуневий рай", ФГ створено за рішенням засновника ОСОБА_1 на невизначений строк у відповідності із Законом України «Про фермерське господарство». Голова ФГ – ОСОБА_1 .
Відповідно до п.4.2.1 Статуту ФГ, майно ФГ формується з майна, переданого йому Фермером.
2.4 Як видно з акту приймання-передачі майна №1 від 07.06.2018 засновник Фермерського господарства «Яблуневий рай» ОСОБА_1 передав, а Фермерське господарство «Яблуневий рай» прийняло для здійснення сільськогосподарської діяльності таке майно: будівля загальною площею 2885,7 кв.м. (плодосховище 300 т. літера А, автовагова Б, навіс Б1), адреса: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.
2.5 За податковий період 2023 року за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується особами, що є власниками об`єктів житлової нерухомості 18010200", ГУ ДПС у Вінницькій області винесено ППР №0518506-2409-0201-UA05060010000053179 від 30.10.2024, на суму 58002,57 грн.
3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1 Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року, позов задоволено.
3.2 Суд першої інстанції дійшов висновку, що у спірних правовідносинах підстави для справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, відсутні, а відтак прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення від є протиправним і підлягає скасуванню.
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на неї.
4.1 Відповідач просить скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року та ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
4.2 Як на підстави для апеляційного оскарження рішення суду, відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права. 
4.3 Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу у якому він заперечує проти її задоволення, та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
ІІ. Мотивувальна частина. 
1. Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
1.1 Згідно зі статтею 265 ПК України податок на майно складається, зокрема, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
1.2 Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПКУ визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПКУ).
1.3 Пунктом 266.2 статті 266 ПКУ визначено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктом оподаткування.
Так, згідно з підпунктом "ж" вищезазначеної статті, до таких об`єктів нерухомості віднесено будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
1.4 Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПКУ база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
1.5 Застосування підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПКУ передбачає наявність трьох умов, перша з яких: власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником; друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у господарській діяльності та третя - об`єкти нерухомості не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
1.6 Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з Державним класифікатором України будівель та споруд ДК 018-2000.
1.7 Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
1.8 Разом із тим, Верховний Суд у постанові від 09.05.2023 року у справі № 380/10802/22 зазначив, що норми податкового законодавства не покладають на платника податку обов`язок отримати від Державного підприємства "Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем у будівництві" експертний висновок щодо правильності класифікації наявних у власності особи об`єктів нерухомості за державним класифікатором ДК 018:2000, проте такі дії платника могли б спростити процес податкового адміністрування податку на нерухомість.
1.9 Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №405651552 від 27.11.2024, нежитлові будівлі загальною площею 2885,7 кв.м. (плодосховище 300 т. літера А, автовагова Б, навіс Б1), адреса: Вінницька обл., Барський р-н, с. Терешки, вул. Польова, буд. 2 А, є будівлями сільськогосподарського призначення та відповідають класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.
Тобто, за технічними характеристиками належний позивачу на праві приватної власності об`єкт нерухомого майна підпадає під визначення об`єктів, що звільняються від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, наведеному у підпункті "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.
Однак, віднесення нежитлової будівлі до відповідного класу не є безумовною підставою для віднесення фізичної або юридичної особи, яка нею володіє, до осіб на яких розповсюджується податкова пільга, визначена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.
Законодавець ставить у залежність використання сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.
1.10 Необхідним для з`ясування у цій справі також є питання чи є позивач сільськогосподарським товаровиробником, на якого поширюється пільга, передбачена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.
1.11 Відповідач стверджує, що позивач не має право на пільгу встановлену підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, оскільки не є ні юридичною особою, ні фізичною особою-підприємцем, який використовує будівлю як сільськогосподарський виробник. Натомість позивач зазначає, що очолює фермерське господарство, яке є сільськогосподарським виробником.
1.12 Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту, для господарства без статусу юридичної особи - договору (декларації) про створення фермерського господарства). В установчому документі зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.
1.13 Відповідно до ст. 19 Закону України "Про фермерське господарство", до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.
1.14 Статтею 20 Закону України "Про фермерське господарство" передбачено, що майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін. У власності фермерського господарства може перебувати будь-яке майно, в тому числі земельні ділянки, житлові будинки, господарські будівлі і споруди, засоби виробництва тощо, яке необхідне для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і набуття якого у власність не заборонено законом. Фермерське господарство має право здійснювати відчуження та набуття майна на підставі цивільно-правових угод.
1.15 Порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту, якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського господарства та законом.
1.16 Згідно п. 1.1, пп. 1.1.1 Статуту фермерського господарства "Яблуневий рай" засновником та головою фермерського господарства "Яблуневий рай" є ОСОБА_1 .
Відповідно до п.4.2.1 Статуту ФГ, майно ФГ формується з майна, переданого йому Фермером.
Згідно із п. 4.4 Статуту ФГ веде господарську діяльність на земельній ділянці, наданій Фермерові у встановленому порядку для ведення фермерського господарства.
Основним видом діяльності вказаного фермерського господарства є: вирощування зерняткових і кісточкових фруктів (код КВЕД: 01.24).
Відповідно до договору купівлі-продажу майна від 01.06.2011, укладеного між ТОВ "Сади Поділля" (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), позивач придбав сади яблуневі: частково квартал №45 площею 3,8086 га, частково квартал №36 площею 19,999 га.
Відповідно до рішення засновника ФГ №1 від 01.06.2018 майно Фермерського господарства "Яблуневий рай" складається з нерухомого майна, що належить засновникам та яке може бути використано в сільськогосподарській діяльності господарства. Вказане майно передається на праві господарського відання ФГ "Яблуневий рай" засновником згідно акту приймання-передачі майна.
Актом приймання-передачі майна №1 від 07.06.2018 засновник Фермерського господарства «Яблуневий рай» ОСОБА_1 передав, а Фермерське господарство «Яблуневий рай» прийняло для здійснення сільськогосподарської діяльності таке майно: будівля загальною площею 2885,7 кв.м. (плодосховище 300 т. літера А, автовагова Б, навіс Б1), адреса: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.
1.17 Апеляційний суд вважає, що належність особи до категорії сільськогосподарських товаровиробників не залежить від організаційної форми здійснення нею сільськогосподарської діяльності (юридична особа, фізична особа чи фізична особа-підприємець).
Відповідну позицію викладено Верховним Судом у постановах від 17.02.2020 № 820/3556/17, від 10.04.2020 №823/1751/17, від 24.04.2020 №540/2206/19 від 17.02.2021 №820/3707/17 та від 22.04.2021 №822/3289/17 та в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 560/20003/23.
1.18 В постанові від 09.05.2023 по справі № 380/10802/22 Верховний Суд зазначив, що фермерське господарство, в розумінні частини першої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» , є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.
1.19 В сукупності обставини справи та додані документи підтверджують факт зайняття позивачем особистим селянським господарством з метою вироблення сільськогосподарської продукції.
1.20 Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що плодосховище, яке належать позивачу на праві приватної власності, щодо якого контролюючим органом донараховано податкове зобов`язання, зокрема, є будівлею, призначеною для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. При цьому, такий об`єкт не здається власником в оренду, лізинг чи позичку.
1.21 Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність достатніх підстав у своїй сукупності, за яких належне позивачу нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, звільнено від оподаткування відповідно до положень п.п. "ж" п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.
2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1 Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
2.2 Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
2.3 Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Сушко О.О.