номер провадження справи 9/46/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2026 Справа № 908/892/26
м.Запоріжжя 

За позовом: Запорізької обласної спілки споживчих товариств
до відповідача: Фізичної особи - підприємця Куртова Данила Вікторовича
про стягнення суми 41305,00 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без повідомлення (виклику) сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Запорізької обласної спілки споживчих товариств про стягнення з відповідача: Фізичної особи - підприємця Куртова Данила Вікторовича заборгованості з орендної плати та комунальних послуг в сумі 41305,00 грн.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 09.04.2026 присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/892/26, здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями та визначено її до розгляду судді Боєвій О.С.
Ухвалою суду від 14.04.2026 вищевказану позовну заяву на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви. 
Ухвалою суду від 29.04.2026, після усунення позивачем недоліків, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/892/26, присвоєно номер провадження справи 9/46/26; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Підставою для звернення з позовом до суду зазначено неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором оренди № 269 від 19.09.2025. Вказано, що відповідно до актів наданих послуг відповідач повинен відшкодувати позивачу послуги з оренди нежитлового приміщення та комунальні послуги за період з вересня 2025 по лютий 2026 на суму 95718,00 грн. Відповідачем частково була сплачена заборгованість з оренди та наданих комунальних послуг, всього – на суму 54413,00 грн. В порушення умов договору станом на березень 2026 року за відповідачем наявна несплачена заборгованість, яка становить 41305,00 грн. 26.02.2026 року відповідачу було вручено повідомлення за змістом якого Запорізька обласна спілка споживчих товариств в особі заступника голови правління Ніколової Л.В. повідомляла фізичну особу-підприємця Куртова Данилу Вікторовича про те, що достроково розриває з ним договір оренди приміщень за адресою: м. Запоріжжя, вул. Закарпатського Легіону, буд. 4 з 28.02.2026 року, у зв`язку із систематичним порушенням строків сплати орендних платежів; запропоновано підписати додаткову угоду до Договору оренди № 269 від 19.09.2025 року та в строк до 05.03.2026 року погасити наявний борг за договором оренди, звільнити орендовані приміщення та підписати акт здачі-приймання приміщення. В цей же день від відповідача надійшла відповідь, в якому він повідомив позивача про готовність звільнити приміщення та передати його за актом приймання-передачі; враховуючи незаконне обмеження доступу до приміщення протягом 6 днів, пропонував розірвати договір без взаємних фінансових претензій. Також, 28.02.2026 року позивачем було запропоновано відповідачу підписати додаткову угоду до Договору оренди № 269 від 19.09.2025 року відповідно до якої орендодавець пропонував орендарю у строк до 05.03.2026 погасити наявний борг за договором та звільнити орендоване приміщення. За результатами розгляду додаткової угоди, 03.03.2026 року на Viber головного бухгалтера Скрипник Л.В. надійшла відповідь від Куртова Д.В. відповідно до якої він не погоджується із зазначеною в додатковій угоді до Договору оренди № 269 сумою заборгованості та вважає її спірною. Також відповідач зазначив, що у період дії договору оренди мало місце обмеження його доступу до орендованого приміщення та просив надати детальний розрахунок заборгованості із зазначенням періодів нарахування, здійснення оплат та підстав формування суми, а також провести перерахунок з урахуванням фактичного періоду користування приміщенням; не заперечував проти розірвання договору оренди та готовий врегулювати питання після проведення звірки взаєморозрахунків та погодження остаточної суми. Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків за період з вересня 2025 по лютий 2026 року між Запорізькою обласною спілкою споживчих товариств і ФОП Куртовим Данилом Вікторовичем, станом на 28.02.2026 року загальна заборгованість на користь позивача становить 41305 грн. У позові зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, це сплата судового збору у розмірі 2662,40 грн, оскільки позовна заява подається в електронній формі. Крім того, позивач звернувся за правовою допомогою та уклав договір із адвокатським об`єднанням № 07-26 від 24.03.2026; за складання позовної заяви позивач сплатив 4000,00 грн за платіжною інструкцією №153 від 02.04.2026, тобто вже поніс витрати; очікувані витрати, в залежності від процесуальної поведінки відповідача, можуть змінюватись, їх остаточний розрахунок буде наданий у встановлений ГПК України строк, їх розмір складає: участь у судовому засіданні 3000грн, відповідь на відзив на позовну заяву 3000 грн.
18.05.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (документ сформований в системі «Електронний суд» 17.05.2026, вх. № 10856/08-08/26 від 18.05.2026), який подано у встановлений судом строк та прийнятий до розгляду. У відзиві, зокрема, зазначено, що з позовними вимогами відповідач не погоджується частково та вважає заявлену суму необґрунтованою з наступних підстав. Під час користування орендованим приміщенням позивачем неодноразово обмежувався доступ відповідача до приміщення, що фактично унеможливлювало повноцінне здійснення господарської діяльності та використання приміщення за його цільовим призначенням. Зокрема, доступ до приміщення був обмежений протягом приблизно 6 днів, що спричинило: простій швейного виробництва; неможливість виконання замовлень; фінансові збитки; неможливість повноцінного користування орендованим майном. Внаслідок незаконного обмеження доступу до орендованого приміщення відповідач фактично був позбавлений можливості здійснювати господарську діяльність, що спричинило значні фінансові втрати. Орієнтовний розмір збитків, пов`язаних з простоєм швейного виробництва, невиконанням замовлень та вимушеним припиненням роботи працівників, становив близько 10000 грн на день. Про зазначені обставини відповідач неодноразово повідомляв позивача шляхом листування та звернень, однак належного реагування та врегулювання ситуації не відбулося. Попри звернення відповідача щодо необхідності врегулювання спору та проведення перерахунку, позивач фактично відмовив у задоволенні відповідних вимог. Відповідач неодноразово повідомляв позивача про необхідність проведення перерахунку заборгованості з урахуванням фактичного періоду користування приміщенням та обмеження доступу до нього. Також відповідач не заперечував щодо проведення звірки взаєморозрахунків та мирного врегулювання спору. Відповідач вважає, що позивачем не враховано: фактичні обставини користування приміщенням; обмеження доступу; неможливість здійснення господарської діяльності; необхідність перерахунку заявленої суми. На підставі викладеного, просив суд: відмовити у задоволенні позовних вимог частково; провести оцінку фактичних обставин користування приміщенням; врахувати обмеження доступу до приміщення при визначенні розміру заборгованості; долучити подані відповідачем докази до матеріалів справи.
21.05.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (документ сформований в системі «Електронний суд», вх. № 11249/08-08/26 від 21.05.2026), яка подана у встановлений судом строк та прийнята до розгляду. У відповіді на відзив зазначено, зокрема, про наступне. Ознайомившись із відзивом на позовну заяву та додатками до нього, позивач вважає, що викладені в ньому твердження є бездоказовими та такими що не спростовують позовних вимог. Відповідач обмежився частковим визнанням позовних вимог, при цьому не надавши свого розрахунку, або вказівки про те, яку суму боргу визнає, а яку заперечує. Посилання на обмеження у правах користування орендованим приміщенням документально не підтверджено. Відповідач не вказує хто, коли та за яких підстав перешкоджав йому у користуванні орендованим приміщенням. Доказів звернення до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні майном не надав. Орієнтовний розмір збитків у розмірі 10000,00грн на день документально не підтверджений. Жодного взаємозв`язку між орієнтовними збитками відповідача та Договором оренди №269 не зазначено. Додані до відзиву фото, очевидно є скріншотами переписки, проте сам відзив на позовну заяву не містить жодних пояснень з цього приводу. Додані до відзиву відеофайли не містять та не пояснюють правової оцінки обставин заявленого позову. Означені докази не дають можливість встановити, що саме на них відображено, за участі кого та що вони доводять в контексті заявленої позовної вимоги про стягнення заборгованості. Також подані відповідачем докази не відповідають вимогам ст. 76 ГПК України, адже до предмету доказування у цій справі є факт виникнення договірних зобов`язань та їх невиконання відповідачем. Скріншоти не можуть підтвердити обмеження у правах користування орендованим приміщенням з боку позивача. Подані відповідачем докази, не відповідають вимогам ст. 78 ГПК України, адже не вказано, хто здійснював відеозапис, місце здійснення, час здійснення; такі відеодокази не містять фіксації перешкод у користуванні орендованим приміщенням. Таким чином, частково визнаючи позовні вимоги, відповідач не спростував невиконаних зобов`язань за договором оренди. У відповіді на відзив також зазначено, що у зв`язку із необхідністю подання відповіді на відзив на позовну заяву, позивач сплатив адвокату гонорар у розмірі 3000,00 грн; позивач поніс витрати на правову допомогу, що складає 7000, 00 грн (4000, 00 грн за позовну заяву, 3000,00 грн за відповідь на відзив), які позивач просить стягнути з відповідача на його користь. 
Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

19 вересня 2025 року Запорізька обласна спілка споживчих товариств (Орендодавець, позивач у даній справі) та Фізична особа - підприємцем Куртов Данило Вікторович (Орендар, відповідач у справі) уклали Договір оренди № 269 (далі – Договір оренди або Договір), за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар бере тимчасове володіння та користування нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: місто Запоріжжя, вул. Закарпатського Легіону, 4; кімната 13, площею 70 кв.м та кімната 31/1 площею 16,9 кв.м. Вказане приміщення надається в оренду з метою використання під швейне виробництво (п.п. 1.1, 2.1 Договору).
Відповідно до п.п. 3.1, 4.1, 4.2 Договору, майно повинно бути передано Орендодавцем по акту (додаток № 1) та прийняте Орендарем протягом 3 (трьох) днів до настання терміну оренди. Термін оренди з 20.09.2025 року по 31.12.2026 року. Термін оренди може бути скорочений лише за згодою сторін.
Факт передачі Орендодавцем нежитлового приміщення у користування Орендарю підтверджується підписаним сторонами Актом прийому-передачі від 20.09.2025 (Додаток №1 до Договору оренди).
В п.п. 5.1, 5.2 Договору, зокрема, визначено, що Орендар сплачує орендну плату в розмірі 11600 грн у місяць з ПДВ. Крім того, Орендар сплачує спожиті комунальні послуги згідно з узгодженими обсягами та діючими тарифами (додаток №2). Орендна плата сплачується в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок Орендодавця не пізніше 05 числа поточного місяця.
Зі змісту п. 10.1 Договору слідує, що даний Договір розірванню в односторонньому порядку не підлягає за винятком, зокрема, випадків, коли одна із сторін систематично порушує умови договору та свої зобов`язання, а також за згодою сторін; при несплаті орендної плати більше 2-х місяців.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в період з вересня 2025 року по лютий 2026 року були складені Акти надання послуг (оренда нежитлового приміщення, відшкодування комунальних послуг по орендованому приміщенню) та сформовані відповідні рахунки на оплату (копії яких додані до позову (арк.с. 13-24)), на загальну суму 95718,00 грн, а саме: 
1) Акт надання послуг № 1304 від 30.09.2025 (оренда приміщення з 20.09.2025 – 3544,17 грн без ПДВ, відшкодування комунальних послуг за вересень 2025 – 246,66 грн без ПДВ), всього – на загальну суму 4549,00 грн з ПДВ (рахунок на оплату № 1476 від 19.09.2025 (послуги з оренди), рахунок на оплату № 1669 від 30.09.2025 (відшкодування комунальних послуг за 09.2025));
2) Акт надання послуг № 1414 від 31.10.2025 (оренда приміщення за жовтень 2025 – 9666,67 грн без ПДВ, відшкодування комунальних послуг за 10.2025 – 1348,33 грн без ПДВ), всього – на загальну суму 13 218,00 грн з ПДВ (рахунок на оплату № 1650 від 01.10.2025 (послуги з оренди), рахунок на оплату № 1858 від 31.10.2025 (відшкодування комунальних послуг за 10.2025));
3) Акт надання послуг № 1497 від 30.11.2025 (оренда приміщення за листопад 2025 – 9666,67 грн без ПДВ, відшкодування комунальних послуг за 11.2025 – 1205 грн без ПДВ), всього – на загальну суму 13 046,00 грн з ПДВ (рахунок на оплату № 1810 від 01.11.2025 (послуги з оренди), рахунок на оплату № 2039 від 30.11.2025 (відшкодування комунальних послуг за 11.2025));
4) Акт надання послуг № 1543 від 31.12.2025 (оренда приміщення за грудень 2025 – 9666,67 грн без ПДВ, відшкодування комунальних послуг за 12.2025 – 8248,33 грн без ПДВ), всього – на загальну суму 21 498 грн з ПДВ (рахунок на оплату № 1991 від 01.12.2025 (послуги з оренди), рахунок на оплату № 2150 від 31.12.2025 (відшкодування комунальних послуг за 12.2025 ));
5) Акт надання послуг № 99 від 31.01.2026 (відшкодування комунальних послуг за 01.2026 на суму 13 844 грн з ПДВ) (рахунок на оплату № 246 від 31.01.2026 (відшкодування комунальних послуг за 01.2026), рахунок на оплату № 72 від 01.01.2026 (послуги з оренди приміщення за січень 2026 року в сумі 11 600 грн з ПДВ));
6) Акт надання послуг № 98 від 28.02.2026 (оренда приміщення за лютий 2026) на суму 11 600 грн з ПДВ (рахунок на оплату № 170 від 01.02.2026), Акт наданих послуг № 206 від 28.02.2026 (відшкодування комунальних послуг за 02.2026) на суму 6363,00 грн з ПДВ (рахунок на оплату № 374 від 28.02.2026).
Відповідачем були здійснені оплати за Договором на загальну суму 54 413,00 грн, що підтверджується наступними платіжними інструкціями (копії яких мітяться в матеріалах справи – арк.с. 25-28): № 845375204.1 від 10.11.2025 на суму 4549,00 грн, № 845463516.1 від 11.11.2025 на суму 1618,00 грн, № 849063515.1 від 17.11.2025 на суму 11 600, 00 грн, №861228112.1 від 08.12.2025 на суму 11 600,00 грн, № 862145949.1 від 10.12.2025 на суму 1446,00 грн, № 884554332.1 від 19.01.2026 на суму 11 600,00 грн, № 888509130.1 від 26.01.2026 на суму 5500,00 грн, № 895830719.1 від 10.02.2026 на суму 6500,00 грн.
Інші докази здійсненням відповідачем (Орендарем) оплат за Договорам в матеріалах справи відсутні. 
Згідно з розрахунком заявленої до стягнення заборгованості з оплати орендної плати та відшкодування комунальних послуг, який доданий до заяви позивача про усунення недоліків позовної заяви (арк.с. 52), заборгованість Орендаря за Договором оренди, яка заявлена позивачем до стягнення, з урахуванням здійснених відповідачем оплат, складає 41305,00 грн.
Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного.
З положень ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України (діла – ЦК України) слідує, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договір.
Згідно з ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 759, ч. 1 статті 762 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. 
Зі змісту ст.ст. 13, 14, 526 ЦК України слідує, що цивільні права і обов`язки здійснюються та виконуються у межах, наданих договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, не допускається зловживання правами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України). 
Вирішуючи спір у даній справі суд враховує наступне.
Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до положень статей 73, 74, 76 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 ЦК України).
З положень ч.ч. 1, 2, 3 ст. 80 ГПК України слідує, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом із поданням позовної заяви; відповідач – разом з поданням відзиву.
У пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України визначено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
Як встановлено судом вище, позивачем (Орендодавцем) та відповідачем (Орендарем) укладений Договір оренди № 269 від 19.09.2025, на підставі якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у користування нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: місто Запоріжжя, вул. Закарпатського Легіону, 4, згідно з підписаним сторонами Актом прийому-передачі від 20.09.2025.
Відповідач заперечуючи проти заявлених позовних вимог зазначив, зокрема, про обмеження йому доступу до орендованих приміщень (приблизно 6 днів), внаслідок чого відповідач фактично був позбавлений можливості здійснювати господарську діяльність.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 червня 2023 року у справі №916/3027/21, вирішуючи питання щодо використання електронних доказів у справі, зазначила: «…Процесуальний закон чітко регламентує можливість та порядок використання інформації в електронній формі (у тому числі текстових документів, фотографій тощо, які зберігаються на мобільних телефонах або на серверах, в мережі Інтернет) як доказу у судовій справі. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 ГПК України), який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 ГПК України)... При цьому слід враховувати, що суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, і така позиція суду в окремо взятій справі не може розцінюватися як загальний висновок про застосування норм права, наведених у статті 96 ГПК України, у подібних правовідносинах… Якщо з урахуванням конкретних обставин справи суд дійде висновку про те, що відповідне листування дає змогу встановити його учасників та може підтверджувати ті чи інші доводи сторін, наприклад, щодо наявності між ними відповідних відносин, ведення певних перемовин тощо, суд може прийняти таке листування як доказ і в такому разі надати йому оцінку сукупно з іншими доказами у справі…» (п.п. 35, 38, 51 постанови).
В контексті вирішення спору у даній справі, суд зазначає, що з доданого до відзиву відповідача в копіях електронного листування у месенеджері (роздруковані скріншоти) та прикріплених відеофайлів вбачається, що між сторонами дійсно виникли спірні питання щодо користування орендованим нерухомим майном за Договором оренди № 269 від 19 вересня 2025 року.
Разом з тим, з наданого електронного листування у месенеджері та прикріплених відеофайлів неможливо встановити в який самий період був відсутній доступ до приміщення/приміщень.
Крім того, відповідач, зазначаючи у відзиві про те, що він не погоджується з позовними вимогами частково та про необхідність перерахунку заявленої суми, не зазначив в якому розмірі він не визнає заявлені позивачем вимоги та в якій частині позовних вимог просить суд відмовити у задоволенні позову; свій контррозрахунок відповідач суду також не надав.
Щодо доводів відповідача про спричинення йому збитків внаслідок обмеження доступу до приміщення, суд зазначає, що вказане не є предметом спору у даній справі і може бути предметом судового розгляду у разі заявлення відповідачем відповідних позовних вимог в загальному порядку.
Відповідно до п. 5.1 Договору оренди Орендар сплачує орендну плату в розмірі 11600грн у місяць з ПДВ. Крім того, Орендар сплачує спожиті комунальні послуги згідно узгодженими обсягами та діючими тарифами (додаток №2).
У Додатку № 2 до Договору визначено, що Орендар по рахункам, які виставляє Орендодавець, сплачує наступні комунальні послуги: 1. Вода та водовідведення. Норма споживання на людину, встановлена водоканалом, помножується на кількість працюючих та на дні роботи в місяць. 2. Електроенергія. Згідно з показниками встановленого лічильника.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до п. 5.2 Договору орендна плата сплачуться в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок Орендодавця не пізніше 05 числа поточного місяця. 
Строк (термін) оплати комунальних послуг у Договорі та у Додатку № 2 Договору не визначений. При цьому, згідно з Додатком № 2 до Договору, оплату комунальних послуг Орендар сплачує по рахункам, які виставляє Орендодавець.
Отже строк виконання Орендарем зобов`язання з оплати комунальних послуг визначений вказівкою на подію – виставлення Орендодавцем рахунку та, відповідно, підлягає виконанню Орендарем з настанням такої події.
На відміну від розміру орендної плати у місяць, який визначений у п. 5.1 Договору та відомий Орендарю, розмір комунальних платежів є змінною величиною, що вказується Орендодавцем у відповідних рахунках, як то передбачено Додатком №2 до Договору. 
Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази направлення позивачем відповідачу виставлених ним рахунків на оплату комунальних послуг, копії яких (рахунків) додані до позовної заяви, або докази їх вручення позивачем відповідачу нарочно. 
При цьому, з доданого до відзиву відповідача в копіях електронного листування у месенеджері (роздруковані скріншоти) вбачається направлення відповідачу рахунку на оплату № 374 від 25.02.2026 на суму 5702,00 грн, за яким позовні вимоги не заявлені. Натомість позивач у позовній заяві посилається та надає копію іншого рахунку, а саме: рахунку на оплату № 374 від 28.02.2026 на суму 6363,00 грн. 
Щодо посилання позивача на акт звірки взаємних розрахунків за період з вересня 2025 по лютий 2026 року між Запорізькою обласною спілкою споживчих товариств і ФОП Куртовим Данилом Вікторовичем (копію додано до позову – арк.с. 34), згідно з яким, як зазначає позивач, станом на 28.02.2026 року загальна заборгованість відповідача на користь позивача становить 41305,00 грн, суд зазначає, що вказаний акт звірки відповідачем не підписаний, отже не є належним та допустимим доказом на підтвердження заявленого позивачем до стягнення розміру позовних вимог.
Слід зазначити, що складання актів наданих послуг (актів приймання-передачі наданих послуг) Договором не передбачено, разом з тим, оскільки такі акти були складені та додані позивачем до позову, суд приймає їх до уваги та надає відповідну оцінку.
Акти наданих послуг, копії яких надані позивачем в матеріали справи (додані до позову), крім Актів наданих послуг: № 1414 від 31.10.2025 (послуги з оренди нежитлового приміщення та відшкодування комунальних послуг по орендованому об`єкту за жовтень 2025, арк.с. 15), № 1497 від 30.11.2025 (послуги з оренди нежитлового приміщення та відшкодування комунальних послуг по орендованому об`єкту за листопад 2025 – арк.с. 17) та № 99 від 31.01.2026 (відшкодування комунальних послуг по орендованому об`єкту за січень 2026 – арк.с. 21), з боку відповідача не підписані.
Згідно з наявними в матеріалах справи копіями платіжних інструкцій відповідачем було перераховано на рахунок повивача наступні платежі:
- 10.11.2025 (платіжна інструкція № 845375204.1) перераховано суму 4549,00 грн, що відповідає сумі за Актом надання послуг № 1304 від 30.09.2025 - оренда приміщення з 20.09.2025 та відшкодування комунальних послуг за вересень 2025 на загальну суму 4549,00 грн з ПДВ. Отже заборгованість по орендній платі та комунальним послугам за вересень 2025 відсутня. 
- 11.11.2025 перераховано суму 1618,00 грн (платіжна інструкція № 845463516.1) та 17.11.2025 перераховано суму 11600,00 грн (платіжна інструкція № 849063515.1), всього сплачено 13 218,00 грн, що відповідає сумі за Актом надання послуг № 1414 від 31.10.2025 – 
оренда приміщення та відшкодування комунальних послуг за жовтень 2025 на загальну суму 13 218,00 грн з ПДВ. Отже заборгованість по орендній платі та комунальним послугам за жовтень 2025 відсутня. 
- 08.12.2025 перерахована сума 11600,00 грн (платіжна інструкція № 861228112.1) та 10.12.2025 перерахована сума 1446,00 грн (платіжна інструкція № 862145949.1), всього сплачено 13 046,00 грн, що відповідає сумі за Актом надання послуг № 1497 від 30.11.2025 – 
оренда приміщення та відшкодування комунальних послуг за листопад 2025 на загальну суму 13 046,00 грн з ПДВ. Отже заборгованість по орендній платі та комунальним послугам за листопад 2025 відсутня. 
- за платіжною інструкцією № 884554332.1 від 19.01.2026 відповідачем перераховано позивачу суму 11600,00 грн, що відповідає розміру місячної орендної плати та, відповідно, є орендною платою за грудень 2025.
- за платіжними інструкціями № 888509130.1 від 26.01.2026 та № 895830719.1 від 10.02.2026 відповідачем перераховано позивачу суму 5500,00 грн та суму 6500,00 грн відповідно, всього – 12000,00 грн. Отже зазначеними оплатами Орендарем сплачено орендну плату за січень 2026 (11 600,00 грн) та частково за лютий 2026 (400,00 грн). Таким чином, заборгованість по орендній платі за січень 2026 відсутня. Розмір несплаченої орендної плати за лютий 2026, з урахуванням часткової оплати на суму 400,00 грн, становить 11 200,00 грн.
З огляду на вищенаведене, здійснивши оцінку наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позивачем доведені заявлені ним позовні вимоги в частині: стягнення з відповідача на користь позивача суми 11 200,00 грн заборгованості з орендної плати за лютий 2026, а також суми 13 844,00 грн заборгованості за комунальні послуги за січень 2026, зважаючи на підписаний Орендарем Акт надання послуг № 99 від 31.01.2026 (відшкодування комунальних послуг по орендованому об`єкту за 01.2026 на вказану суму).
Докази оплати відповідачем зазначених вище сум несплаченої орендної плати за лютий 2026 (11 200,00 грн) та суми комунальних послуг за січень 2026 (13844,00 грн ) в матеріалах справи відсутні.
На підставі викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості з орендної плати у розмірі 11 200,00 грн (за лютий 2026) та заборгованості з оплати комунальних послуг у розмірі 13 844,00 грн (за січень 2026) суд вважає обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог у розмірі 16261,00 грн, яка складається із заявлених до стягнення сум комунальних послуг за грудень 2025 в розмірі 9898,00 грн (рахунок на оплату № 2150 від 31.12.2025) та лютий 2026 в розмірі 6363,00 грн (рахунок на оплату № 374 від 28.02.2026), судом відмовляться у зв`язку ненаданням позивачем доказів направлення/вручення відповідачу зазначених рахунків на оплату комунальних послуг на вказані суми, як то визначено у Додатку № 2 до Договору, та зважаючи на те, що Акти надання послуг № 1543 від 31.12.2025 та № 206 від 28.02.2026 відповідачем не підписані, внаслідок чого позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами виникнення у відповідача обов`язку з оплати вищевказаних сум комунальних послуг. Отже позовні вимоги в цій частині є передчасними. 
На підставі усього вищевикладеного, заявлені позовні вимоги задовольняються судом частково.
Витрати зі сплати судового збору згідно з положеннями ст. 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем також заявлено про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 7000,00 грн.
З положень статті 123 ГПК України слідує, що до складу судових витрат, крім судового збору, входять також витрати, пов`язані з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).
Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією із засад (принципів) господарського судочинства. 
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. 
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
З положень ч. 2, ч. 3 ст. 126 ГПК України слідує, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст.126 ГПК України).
За змістом частини 8 статті 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як зазначалось вище, у позовній заяві було зазначено, що позивач звернувся за правовою допомогою та уклав Договір із адвокатським об`єднанням № 07-26 від 24.03.2026; за складання позовної заяви позивач сплатив (поніс витрати) на правничу допомогу – 4000,00 грн та заявлено про очікувані витрати за подання відповіді на відзив на позовну заяву – 3000,00 грн. У відзиві на позовну заяву зазначено, що позивач сплатив адвокату гонорар у розмірі 3000,00 грн за відповідь на відзив і, таким чином, витрати на правову допомогу складають 7000,00 грн, які позивач просить стягнути з відповідача на його користь. 
З матеріалів справи вбачається, що позовна заява та відповідь на відзив відповідача були складені та подані адвокатом Габуєвим Георгієм Юрійовичем (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю ЗП № 001068, видане 28.05.2015), який уповноважений на представництво інтересів Запорізької обласної спілки споживчих товариств (позивач у справі) в Господарському суді Запорізької області відповідно до Ордеру на надання правничої допомоги АР № 1308855 від 08.04.2026, виданого на підставі Договору про надання правничої допомоги № 07-26 від 24.03.2026.
За змістом умов Договору про надання правової (правничої) допомоги № 07-26 від 24.03.2026, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Право Студія» (Виконавець) та Запорізькою обласною спілкою споживчих товариств (Замовник), копія якого була додана до позову, Виконавець зобов`язався надавати правову допомогу Клієнту; для надання юридичної допомоги Клієнту Виконавець призначає адвоката Габуєва Георгія Юрійовича (п.п. 2.1, 6.9). Даний Договір діє до 31 грудня 2026 року включно (п. 6.11).
Згідно з п.п 4.1-4.3 вищевказаного договору оплату за надані послуги Замовник зобов`язаний здійснити у день надання Виконавцем конкретного виду правової допомоги, за виключеннями, що передбачені у п. 4.2 даного Договору. Складання документів (в тому числі, але не виключно, процесуальних документів, звернень, адвокатських запитів) здійснюється на умовах повної передоплати. Оплата гонорару здійснюється у безготівковій формі шляхом його перерахування на поточний рахунок виконавця.
Відповідно до умов пп. 3.2.3 п. 3.2 договору Замовник зобов`язаний здійснити виплату гонорару Виконавцю відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» в строк та на умовах, що передбачені розділом 4 даного Договору, та в розмірі, що передбачені Додатком № 1 до даного Договору, який є його невід`ємною частиною. 
У Додатку № 1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 07-26 від 24.03.2026 визначено, що відповідно до п.3.2.3 Основного договору встановлюються, зокрема, наступні розміри за надання правової допомоги Виконавцем: складання позовної заяви про стягнення заборгованості з ФОР Куртова Д.В. – 4000 грн; складання відповіді на відзив на позовну заяву – 3000 грн. 
До позовної заяви додана копія платіжної інструкції №153 від 02.04.2026 про перерахування позивачем на рахунок Адвокатського об`єднання «Право Студія» суми 4000,00 грн оплати за складання позовної заяви про стягнення заборгованості з ФОП Куртова Д.В.; до відповіді на відзив додана копія платіжної інструкції № 249 від 21.05.2026 про перерахування позивачем на рахунок Адвокатського об`єднання «Право Студія» суми 3000,00 грн оплати за складання відповіді на відзив, справа № 908/892/26.
Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В частині 5 ст. 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з приписами частини 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).
Згідно з ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач заперечень щодо заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу суду не надав, клопотання про зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявляв. 
Підсумовуючи вищевикладене, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, суд вважає, що заявлений позивачем розмір 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, які понесені позивачем, документально підтверджений, є співмірним у співвідношенні до складності справи № 908/892/26, ціни позову, відповідає обсягу наданих адвокатом послуг у даній справі, які включають підготовку та подання позовної заяви та відповіді на відзив. 
Разом з тим, за загальним правилом розподілу судових витрат, визначеним в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 4244,23 грн.
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Куртова Данила Вікторовича, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Запорізької обласної спілки споживчих товариств, код ЄДРПОУ 01780945 (69095, м. Запоріжжя, пр. Соборний буд. 107) заборгованість з орендної плати у розмірі 11 200 (одинадцять тисяч двісті) грн 00 коп. та заборгованість з оплати комунальних послуг у розмірі 13 844 (тринадцять тисяч вісімсот сорок чотири) грн 00 коп. 
У задоволенні іншої частини позову – відмовити. 
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Куртова Данила Вікторовича, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Запорізької обласної спілки споживчих товариств, код ЄДРПОУ 01780945 (69095, м. Запоріжжя, пр. Соборний буд. 107) суму 1614 (одну тисячу шістсот чотирнадцять) грн 26 коп. витрат зі сплати судового збору та суму 4244 (чотири тисячі двісті сорок чотири) грн 23 коп. витрат на професійну правничу допомогу. 
Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 13.07.2026.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва