Справа № 752/30229/25 
Провадження № 2/752/3093/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.08.2026 року м. Київ
Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Білас С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди, - 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського суду міста Києва з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди та просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 18 460,00 грн., моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн., а також покласти на відповідача судові витрати. 
В обгрунтування позову зазначає, що уклала з відповідачкою Договір оренди житлового приміщення від 11.05.2025р., за яким отримала в користування 1/2 житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На виконання умов цього Договору позивачем було сплачено відповідачці 1 000,00 доларів заставної суми (страхового депозиту), яка є гарантійним забезпеченням виконання орендарем зобов`язань за Договором і має бути використана у випадку, передбаченому Договором. У зв`язку з тим, що сторони домовились припинити правовідносини з 11.10.2025р., та позивачем повернуто відповідачу будинок 10.10.2025р., позивач звернувся до відповідачем з вимогою про повернення суми страхового депозиту, як то передбачено умовами Договору. 31.10.2025р. відповідач перерахував на користь позивача 21 240,00 грн. Інша частина суми залишилась не повернутою, з огляду на що заявлено відповідні вимоги про стягнення боргу в судовому порядку. Окрім того, як вказує позивач, через суперечливу та непослідовну поведінку відповідача, яка була спрямована на створення штучної ситуації, за якої позивачу не буде повернуто суму страхового забезпечення, позивач з 10.10.2025р. змушена постійно витрачати час та моральні зусилля і нести матеріальні витрати, займаючись питанням витребування належних до повернення коштів, що створює позивачу постійну нервову напруженість та душевні хвилювання, які є очевидним наслідком поведінки відповідача та викликані тим, що позивач, виходячи з абсолютно незрозумілих дій відповідача, повинна в судовому порядку доводити свої права на власні кошти. У зв`язку з цим позивачем заявлено до стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16.12.2025р. відкрито 

провадження в даній справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
Під час судового розгляду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, яка повернулась з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.
Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне.
11 травня 2025р. між ОСОБА_2 , як орендодавцем, та ОСОБА_1 , як орендарем, укладено Договір оренди житлового приміщення, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 96,5 кв.м.
Згідно з п. 1.3. та 1.4. Договору будинок є придатним для проживання і забезпечений усіма необхідними зручностями. Орендодавець також передає в оренду майно, що знаходиться в будинку відповідно до Додатку №1, який є невід`ємною частиною даного Договору. 
Відповідно до п. 2.1. Договору будинок надається орендарю виключно для проживання орендаря та/або членів його сім`ї (в кількості дві особи, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ), без права використання його для комерційної, господарської, виробничої чи будь-якої іншої діяльності, не пов`язаної з проживанням. 
Пунктом 3.1. Договору визначено, що будинок та майно передаються орендодавцем та приймаються орендарем у момент підписання Акту приймання-передачі, що є невід`ємною частиною цього Договору. В Акті приймання-передачі зазначається перелік майна, що знаходиться в будинку, його технічний стан, ступінь зносу, та, за наявності, орієнтовна вартість. Початок строку оренди будинку обчислюється з моменту підписання зазначеного Акту. 
Згідно з пунктами 3.1. та 3.2. Договору в день закінчення встановленого цим Договором строку оренди та/або в день припинення/розірвання цього Договору орендар зобов`язаний звільнити та передати орендодавцю будинок у належному 

стані згідно з умовами цього Договору за актом приймання-передачі (повернення) будинку з оренди, який підписується сторонами. Орендар при припиненні дії цього Договору та/або при розірванні цього Договору повертає орендодавцю будинок у справному стані, не гіршому від стану, в якому його було прийнято орендарем в оренду, з урахуванням природного зносу. 
Положеннями пункту 4.1. Договору передбачено, що строк оренди складає 12 місяців та починає обчислюватися з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі в порядку, передбаченому п. 3.1. цього Договору. 
За п. 5.1. Договору визначено, що орендна плата за користування будинком та наявним у ньому майном становить еквівалент 1 000,00 доларів США на місяць. Розрахунок у національній валюті України здійснюється за офіційним курсом продажу долара США, встановленим АТ КБ «Приватбанк» на дату проведення платежу. 
Згідно з пунктами 5.2., 5.3., 5.4. Договору орендар зобов`язується одноразово внести заставну суму (страховий депозит) у розмірі, еквівалентною орендній платі, визначеній у п. 5.1. цього Договору. Подальша орендна плата сплачується щомісячно не пізніше 11 числа кожного календарного місяця в розмірі, зазначеному в п. 5.1. Договору. Заставна сума (страховий депозит) є гарантійним забезпеченням виконання орендарем зобов`язань за цим Договором і використовується, зокрема, для покриття наступних витрат орендодавця: проведення ремонту (за потреби); покриття вартості генерального прибирання після завершення строку оренди, в разі передачі орендарем будинку та майна у стані, гіршому від стану, в якому його було прийнято орендарем в оренду. Погоджена вартість генерального прибирання встановлюється в розмірі 10 000,00 грн., якщо орендар не забезпечить його самостійно; проведення ремонту або заміни електроприладів, сантехніки, меблів та іншого майна, пошкодженого орендарем; компенсація штрафних санкцій, а саме: п. 2.1. - 2.3., п. 4.4., п. 6.1.3., п. 7.2.10., п. 7.2.11, які можуть бути накладені на орендодавця у зв`язку з порушенням орендарем умов цього Договору. Заставна сума (страховий депозит) не є передоплатою за будь-який місяць оренди та не покриває комунальні платежі. 
У відповідності до п. 5.5. Договору в разі виникнення під час строку дії Договору обставин, зазначених у п. 5.3. Договору орендодавець має право частково або повністю утримати відповідні суми із заставкою суми (страхового депозиту). Орендар зобов`язаний протягом 3 календарних днів з моменту письмового повідомлення орендодавця поповнити розмір заставною суми (страхового депозиту) до початково встановленого рівня. 
Відповідно до п. 5.6. Договору в разі відсутності підстав для утримання коштів із страхового депозиту протягом всього строку дії Договору, а також за умови належного виконання орендодавцем своїх зобов`язань за Договором, повної оплати орендних платежів і комунальних послуг, відсутності зауважень за результатами огляду будинку, страхова сума підлягає поверненню орендарю в повному обсязі під час підписання сторонами Акту приймання-передачі (повернення) будинку. 
Згідно з п. 5.8. Договору обов`язок орендаря зі сплати орендної плати припиняється з дати фактичного повернення будинку, що оформляється підписанням сторонами Акту приймання-передачі (повернення) будинку з оренди. 
Згідно з пунктами 12.1. та 12.2. Договору цей Договір набирає чинності з 

моменту його підписання обома сторонами та діє до моменту повного виконання ними всіх зобов`язань за цим Договором. Дія цього Договору припиняється у випадках закінчення строку його дії, дострокового розірвання за згодою сторін, дострокового розірвання в односторонньому порядку у випадках, передбачених пунктами 9.2. - 9.6. цього Договору. 
Як вбачається, 11.05.2025р. сторонами підписано Акт прийому-передачі будинку, в якому зафіксоване майно, що передається в оренду. 
З Додатку №2 до Договору вбачається, що в якості орендної плати згідно з Договором оренди орендодавець отримав від орендаря наступні грошові кошти: 11.05.2025р. екв. 1 000,00 доларів США - страховий депозит, 11.05.2025р. екв. 1 000,00 доларів США - оплата за перший місяць оренди, оплата за червень екв. 1 000,00 доларів США - 11.06.2025р., оплата за липень екв. 1 000,00 доларів США - 11.07.2025р., оплата за серпень екв. 1 000,00 доларів США - 11.08.2025р.
За матеріалами справи встановлено, що Договір оренди був розірваний достроково. При цьому, як вбачається, ініціатором розірвання Договору оренди з 11.10.2025р. була відповідачка.
Як визначено п. 5.6. Договору, страхова сума при поверненні будинку орендарем орендодавцю підлягає поверненню орендарю в разі відсутності підстав для утримання коштів із страхового платежу протягом всього строку дії Договору, а також за умови належного виконання орендарем своїх зобов`язань за Договором, повної оплати орендних платежів і комунальних послуг, відсутності зауважень за результатами огляду будинку. 
Відповідачкою повернуто позивачу заставну суму (страховий депозит) у розмірі 21 240,00 грн. 
При цьому матеріали справи не містять доказів на підтвердження причин неповернення всієї суми страхового депозиту.
У відповідності до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
За ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
За ст. 793 Цивільного кодексу України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.  Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню, крім договору, предметом якого є майно державної або комунальної власності, який підлягає нотаріальному посвідченню у разі, якщо він укладений на строк більше п`яти років.
Згідно зі ст. 795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.
Згідно зі ст. 797 Цивільного кодексу України плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), складається з плати за 

користування нею і плати за користування земельною ділянкою.
У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як встановлено, позивачка заплатила відповідачці згідно умов Договору оренди страховий платіж у розмірі, що еквівалентний 1 000,00 доларів США.
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження підставності утримання відповідачкою частини коштів страхового платежу після розірвання Договору оренди. 
У зв`язку з цим, вимоги про стягнення з відповідачка 18 460,00 грн. частини неповернутого страхового платежу є обгрунтованими.
Щодо вимог про стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне. 
Частиною 1 статті 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до ч. 2 цієї статті визначено, що моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно із ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, кріп випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. 
Таким чином, ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.
У позові зазначено, що через суперечливу та непослідовну поведінку відповідача, позивач з 10.10.2025р. змушена була постійно витрачати час та моральні зусилля і нести матеріальні витрати, займаючись питанням витребування належних до повернення коштів, що створює позивачу постійну нервову напруженість та душевні хвилювання, які є очевидним наслідком поведінки відповідача та викликані тим, що позивач, виходячи з абсолютно незрозумілих дій відповідача, повинна в судовому порядку доводити свої права на власні кошти. 
З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач зазнав душевних страждань, а тому приходить до висновку про необхідність відшкодування моральної шкоди. 
Разом з тим, враховуючи встановлені судом обставини у справі, суд знаходить 

суму стягнення моральної шкоди з відповідача в розмірі 20 000,00 грн. завищеною, такою, що не відповідає ступеню перенесених страждань, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача моральної шкоди в розмірі 3 000,00 грн. 
Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 678,27 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 354 ЦПК України, суд - 

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
2. Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 18 460,00 (вісімнадцять тисяч чотириста шістдесят грн. 00 коп.) грн., моральної шкоди в розмірі 3 000,00 (три тисячі грн. 00 коп.) грн. 
3. В іншій частині позову відмовити.
4. Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 678,27 (шістсот сімдесят вісім грн. 27 коп.).
5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
6. Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач:  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення суду складено та підписано 20.08.2026р. 

Суддя Ірина ОЛЬШЕВСЬКА