Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1654/26
Провадження № 3/382/612/26
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2026 року            м. Яготин

Суддя Яготинського районного суду Київської області Нарольський М. М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 51 та ч. 1 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП),
ВСТАНОВИВ:
У липні 2026 року до суду надійшло дві справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 51 КУпАП.
Постановою від 10.07.2026 року дані адміністративні матеріали об`єднано в одне провадження.
Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 971122 від 07.07.2026 року, "14.05.2026 року о 14 год. 46 хв. ОСОБА_1 перебуваючи в магазині ТМ "Аврора" в м. Яготин по вул. Незалежності, 140 таємно викрала з магазину окуляри сонцезахисні жіночі та шкарпетки на загальну суму 191 грн 67 коп. без ПДВ, чим вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 51 КУпАП."
Крім цього, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № ВАД № 971123 від 07.07.2026 року, " 14.05.2026 року о 13 год. 59 хв. ОСОБА_1 перебуваючи в магазині ТМ "Аврора" в м. Яготин по вул. Незалежності, 100, таємно викрала з магазину фольгу алюміневу на суму 57 грн 50 коп., чим вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 51 КУпАП."
ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що вона перебувала в магазині "Аврора", взяла товар підійшла до каси самообслуговування, відсканувала товар, оплатила, забрала чек та з товаром в руках вийшла з магазину.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч.1 ст. 51 КУпАП, дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.
Для притягнення за ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна) необхідно довести, що: майно є чужим конкретному потерпілому (хто саме власник), спосіб викрадення (зазвичай таємна крадіжка; має бути вказано «крадіжка», «таємне викрадення»), вартість майна на момент події (підтверджена документально), умисел особи на викрадення, час, місце, обставини, свідки/інші докази.
З суб`єктивної сторони дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки передбачає тільки прямий умисел: особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, таємно вилучає чуже майно, на яке вона немає ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає завдати таку шкоду. Обов`язковими суб`єктивними ознаками є корисливий мотив та корислива мета. Усвідомлення характеру свого діяння передбачає не тільки розуміння фактичної сторони того, що вчиняється, всіх обставин, що характеризують об`єктивні ознаки складу адміністративного правопорушення (значущість об`єкта і предмета посягання, характеру діяння, місця, часу, способу його вчинення та інші обставини), а й розуміння соціального значення діяння, його соціальної шкідливості. Відсутність усвідомлення може свідчити про відсутність умислу. Воля особи має бути спрямована на настання суспільно шкідливого наслідку.
Отже, дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки неможливо вчинити з необережності.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 відсканувала товар, прикладала картку для оплати на касі терміналу самообслуговування та в подальшому відкрито покинула магазин, товар не ховала, а несла в руках відкрито.
Таким чином, матеріали справи не містять доказів наявності у ОСОБА_1 умислу на вчинення дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, як і доказів на спростування необережної форми вини.
Таким чином умисел ОСОБА_1 на викрадення товару не підтверджений належними та беззаперечними доказами.
Приймаючи до уваги норми статті 62 Конституції України, що всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 51 та ч. 1 ст. 51 КУпАП.
Суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.
За таких обставин та враховуючи зазначені норми законодавства, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 51 та ч. 1 ст. 51 КУпАП необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 51, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 51 та ч. 1 ст. 51 КУпАП, закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.
Повний текст підписано 20.07.2026.

Суддя         М. М. Нарольський