Справа № 591/6217/24
Провадження № 2/591/1080/24

РІШЕННЯ
Іменем України
28 липня 2026 року       м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого судді Зері Ю.О., за участю секретаря судового засідання Горб А.Д., представника позивача Середи Л.М., представника відповідача Шаповаленко Р.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Сумського обласного центру зайнятості в особі Сумської філії Сумського обласного центру зайнятості, вул. Степана Бандери, буд. 45 м. Суми, код ЄДРПОУ 45013622, до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю,
установив:
17.06.2024 до Зарічного районного суду м. Суми надійшла вказана позовна заява.
В обґрунтування позову позивач посилався на те, що відповідач 27.05.2022 звернувся до Сумського обласного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного. За наслідками проведеного обміну інформацією з Державною службою зайнятості та Пенсійним Фондом України було встановлено, що ОСОБА_1 , під час перебування на обліку як безробітного відносився до категорії зайнятого населення, оскільки працював у ТОВ «Тінкур» з 01.01.2022, проте не повідомив про вказаний факт Центр зайнятості. Надання відповідачем недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийняте рішення про надання статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття є невиконанням обов`язків безробітного та призвело до незаконного нарахування та виплати йому допомоги з 27.05.2022 по 30.08.2022 у сумі 30661,47 грн. Відповідачу неодноразово направлялись повідомлення про необхідність повернення отриманої суми допомоги. Оскільки у добровільному порядку вказані кошти відповідач не повернув, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2024 матеріали справи передані на розгляд судді Сидоренко А.П.
Ухвалою суду від 01.07.2024 позов залишений без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
17.07.2024 позивач подав до суду заяву про усунення недоліків, до якої додав уточнену позовну заяву.
Ухвалою суду від 26.07.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 05.11.2024.
У подальшому розгляд справи неодноразово відкладався до 06.02.2025, до 30.04.2025, до 31.07.2025, до 07.11.2025, до 29.01.2026.
Протокольною ухвалою, постановленою у судовому засіданні, яке відбулось 06.02.2025, задоволено клопотання представника відповідача та витребувано від ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області інформацію щодо розгляду матеріалів за заявою ОСОБА_1 щодо вчинення посадовими особами ТОВ «Тінкур» кримінального правопорушення, передбаченого статтею 358 КК України.
05.05.2025 на виконання вимог судової ухвали надійшли витребувані документи.
Згідно розпорядження № 353 від 24.12.2025 керівника апарату Зарічного районного суду м. Суми Шевченко А.М. у зв`язку з призначенням ОСОБА_2 суддею Сумського апеляційного суду здійснено повторний автоматизований розподіл вищезазначеної справи, яка згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.12.2025 передана для розгляду судді Зері Ю.О. 
У зв`язку із зайнятістю судді у розгляді кримінального провадження, розгляд даної справи, призначеної на 29.01.2026, не відбувся, судове засідання було перепризначене на 23.04.2026.
У судовому засіданні, розпочатому 23.04.2026, оголошувалась перерва до 28.07.2025.
У ході розгляд справи представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові, наголошувала, що саме неповідомлення відповідача про те, що на час подання заяви про отримання статусу безробітного він відносився до категорії працевлаштованих осіб призвело до неправомірного нарахування йому допомоги по безробіттю, яка має бути повернута.
Відповідач відзиву на позов не подав, однак у ході розгляду справи його представник заперечував проти позову, оскільки відповідач ніколи не працював у ТОВ «Тінкур», після отримання повідомлення від позивача відповідач звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, на даний час набрав законної сили вирок у справі про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ТОВ «Тінкур» за частиною другою статті 205-1 КК України.
Враховуючи, що до матеріалів справи додана знеособлена копія вказаного вище вироку, судом для належної оцінки цього доказу з Єдиного державного реєстру судових рішень був отриманий вирок із зазначенням усіх відомостей щодо учасників кримінального провадження.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши усні пояснення присутніх учасників справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 27.05.2022 звернувся до Сумського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного. Відповідно до відомостей, вказаних у заяві, датою припинення останнього виду діяльності відповідача є 01.04.2022, найменування підприємства – ТОВ «Харекет Укр», посада – інженер з охорони праці, причина припинення роботи – пункт 1 статті 36 КЗпП України.
Статус безробітного відповідач отримав 27.05.2022 відповідно до наказу № НТ220527, даним наказом відповідачу також призначено допомогу по безробіттю та розпочато виплати допомоги по безробіттю.
Як зазначив позивач, за наслідками проведеного обміну інформацією між Державною службою зайнятості та Пенсійним фондом України було встановлено, що ОСОБА_1 під час перебування на обліку як безробітного відносився до категорії зайнятого населення, оскільки працював у ТОВ «Тінкур» з 10.01.2022, проте не повідомив про вказаний факт Центр зайнятості.
Зокрема актом № 253 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 20.09.2022 зафіксовано, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Сумському міському центрі зайнятості як безробітний та отримує допомогу по безробіттю з 27.05.2022. На підставі відомостей з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлено, що згідно поданої ТОВ «Тінкур» звітності ОСОБА_1 з 10.01.2022 перебував у трудових відносинах з вказаним Товариством, де йому протягом січня – червня 2022 року нарахований дохід, з якого сплачено єдиний соціальний внесок.
Рішенням позивача, оформленим наказом № НТ220920 від відповідачу з 31.08.2022 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку із встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання статусу безробітного, припинено реєстрацію безробітного з 20.09.2022.
Наказом № НТ220921 від 21.09.2022 зобов`язано відповідача повернути кошти, виплачені як допомога по безробіттю за період з 27.05.2022 по 30.08.2022 у сумі 30661,47 грн.
У подальшому 21.09.2022, 14.12.2022, 07.09.2023, 09.11.2023, 17.01.2024 позивач направляв відповідачеві повідомлення з вимогою повернути сплачені йому кошти допомоги по безробіттю у розмірі 30661,47 грн.
Встановлено, що на час розгляду справи вказані кошти відповідач не повернув.
Разом з тим встановлено, що 12.05.2023 відповідач звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину. Так у заяві відповідач вказав, що після отримання від Сумського міського центру зайнятості населення Акту № 253 від 20.09.2022, у якому встановлено, що ОСОБА_1 у січні-червні 2022 року був працевлаштований та отримував заробітну плату у ТОВ «Тінкур», з відкритих джерел отримав інформацію про ухвалення вироку у справі № 757/7702/23-к від 09.03.2023, згідно якого ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 205-1 КК України. Факт свого працевлаштування у ТОВ «Тінкур» відповідач заперечив, вважав, що у діях посадових осіб вказаного Товариства вбачаються ознаки підробки документів про наявність трудових відносин з ОСОБА_1 , у зв`язку з чим просив внести відомості до ЄРДР за статтею 358 КК України.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 12.08.2023 засновником та керівником ТОВ «Тінкур» вказана ОСОБА_3 .
Відповідно до вироку Печерського районного суду міста Києва від 09.03.2023 у справі № 757/7700/23-к ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 205-1 КК України, та призначено їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, із застосуванням статті 75 КК України. Із змісту вироку вбачається, що дії ОСОБА_3 кваліфіковані як внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до відомостей Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.08.2025 внесені відомості про кримінальне провадження 42025022110000333 за заявою ОСОБА_1 щодо вчинення, на його думку, посадовими особами ТОВ «Тінкур» кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 358 КК України.
Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача, на даний час досудове розслідування кримінального провадження триває.
Визначальним, на думку суду, для правильного вирішення даної справи є з`ясування питання про те, чи були дії відповідача при зверненні до центру зайнятості за допомогою по безробіттю недобросовісними. 
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про зайнятість населення», безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 43 Закону України «Про зайнятість населення», статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).
Згідно із частиною другою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Тлумачення вказаної статті свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014року № 6-91цс14, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18) та підтриманий сталою судовою практикою (постанова Верховного Суду від 04 листопада 2020 року у справі № 382/1728/18).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15 вказала, що правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
З положень закону випливає, що обов`язок спростування презумпції добросовісності покладається на суб`єкта, який відповідні дії (правочин) ставить під сумнів.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022року у справі № 677/876/21.
Як встановлено у ході розгляду даної справи, відповідач звернувся до Центру зайнятості 27.05.2022 для отримання статусу безробітного та виплати допомоги по безробіттю, яку отримував з 27.05.2022 по 30.08.2022.
Як вказано у заяві відповідача від 27.05.2022, останнім місцем його роботи ТОВ «Харекет Укр», датою припинення останнього виду діяльності є 01.04.2022.
Даний факт у ході розгляду справи не спростований.
Факти, які вплинули на подальше припинення проведення виплат відповідачеві, встановлені у вересні 2022 року.
Позивач у позові не зазначав, що виплата допомоги по безробіттю відповідачу є результатом рахункової помилки, позивачем не було доведено факту недобросовісності з боку відповідача з огляду на хронологію подій, виплата відповідних грошових сум не була результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату, а тому у відповідності до статті 1215 ЦК України, навіть безпідставно набута допомога по безробіттю не підлягає поверненню, оскільки її виплата проведена юридичною особою добровільно, а виключень з цього правила у даних правовідносинах судом не встановлено.
Разом з тим судом враховано, що відповідачем були подані докази того, що після отримання інформації про його працевлаштування у ТОВ «Тінкур» він звертався до правоохоронних органів із заявами про вчинення кримінального правопорушення, досудове розслідування кримінального провадження, відкритого за заявою відповідача, на даний час триває.
Згідно статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
З огляду на принципи диспозитивності, змагальності саме позивач, який вимагає повернення коштів, повинен довести обставини недобросовісності отримувача виплат.
Отже, оскільки у ході розгляду справи встановлено, що виплата допомоги по безробіттю відповідачу здійснена за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела таку виплату та факту недобросовісності набувача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 76-78, 141, 264, 265, 274, 352, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
ухвалив:
У позові відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Сумський обласний центр зайнятості в особі Сумської філії Сумського обласного центру зайнятості, вул. Степана Бандери, буд. 45 м. Суми, код ЄДРПОУ 45013622.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повн судове рішення складено 29.07.2026.

Суддя Ю. О. Зеря