Справа №534/1162/26
Провадження №2/534/583/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
17 серпня 2026 року м. Горішні Плавні
Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Малюк М.В.,
за участю: секретаря судового засідання Савченко Я.О., 
інші учасники справи не з`явилися,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (надалі - позивач) звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 (надалі - відповідач) заборгованість за кредитним договором №LM920494721 від 12.12.2024 у сумі 19 555,84 грн, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 662,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.12.2024 між ТОВ «Оптимальні кредити» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №LM920494721, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 5 800,00 грн строком до 11.01.2030.
19.03.2025 між ТОВ «Оптимальні кредити» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № ОК-ТП/27, відповідно до умов якого ТОВ «Оптимальні кредити» відступило ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі за кредитним договором №LM920494721 від 12.12.2024. 
21.07.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №21/0725-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Кредит -Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі за кредитним договором №LM920494721 від 12.12.2024. 
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість у сумі 19 555,84 грн, з яких: 5 799,60 грн – заборгованість за тілом кредиту, 10 856,44 грн – заборгованість за процентами, 2899,80 грн – заборгованість за штрафом/пенею.
Відповідач не скористався правом відзиву на позов.
Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи.
11.05.2026 Горішньоплавнівським міським судом Полтавської області постановлено ухвалу, якою відкрите провадження у справи, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано від АТ «ПУМБ» інформацію, щодо перерахування первісним кредитором відповідачеві грошових коштів згідно умов договору.
Ухвалу суду від 11.05.2026 виконано, надано витребувану інформацію.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Проти прийняття рішення по справі у заочному порядку не заперечував. 
17.08.2026 у відповідності до вимог частини 1 статті 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини, встановлені Судом
Суд дослідив та оцінив докази у справі й встановив, що 12.12.2024 року між ТОВ «Оптимальні кредити» (далі – кредитодавець, первісний кредитор) та ОСОБА_1 укладено №LM920494721.
За цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у формі кредитної лінії, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптимальні Кредити» (далі Правила) (пункт 2.1 Договору).
У пункті 2.2 договору визначен, що загальний розмір кредиту за цим договором становить 5800 грн 00 коп. (п`ять тисяч вісімсот грн. нуль коп.). Разом із тим позичальнику на умовах та у порядку, що передбачені цим договором, можуть бути надані додаткові грошові кошти у кредит шляхом надання додаткових траншів.
Відповідно до пункту 2.3 договору, кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором у розмірі, що дорівнює загальному розміру кредиту 12.12.2024 (що є датою надання кредиту).
Відповідно до пункту 5.1 договору, кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитного переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника використовуючи реквізити платіжної картки № НОМЕР_1 , що відбувається не пізніше ніж протягом трьох банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором (пункт 5.1 договору).
Відповідно до пункту 7.3 договору, кінцева дата повернення (виплати) кредиту 11.01.2030.
Згідно пункту 9.1.1.7 договору, у разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом, частини кредиту або комісії за надання кредиту щонайменше на один місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення договору.
На підтвердження виконання первісним кредитором зобов`язання за кредитним договором, свідчить довідка надана АТ «ПУМБ», згідно якою на банківську картку № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_1 було перераховано грошові кошти в сумі 5 800,00 грн.
19.03.2025 між ТОВ «Оптимальні кредити» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №ОК-ТП/27, згідно з умовами якого ТОВ «Оптимальні кредити» відступає ТОВ «Таліон плюс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №ОК-ТП/27 клієнт передав, а фактор прийняв на умовах, визначених договором, права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №LM920494721 від 12.12.2024 на загальну суму 19 555,24 грн.
21.07.2025 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №21/0725-01, згідно з умовами якого ТОВ «Таліон плюс» відступає ТОВ «Кредит Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №21/0725-01 клієнт передав, а фактор прийняв на умовах, визначених договором, права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №LM920494721 від 12.12.2024 на загальну суму 19 555,24 грн.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №LM920494721 від 12.12.2024 складає 19 555,84 грн, з яких: 5 799,60 грн – заборгованість за тілом кредиту, 10 856,44 грн – заборгованість за процентами, 2899,80 грн – заборгованість за штрафом/пенею.
Матеріали справи не містять доказів проведення відповідачем платежів на повернення кредиту.
Норми права
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.
Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
Реальним (від лататинського res - річ) вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії. При визначенні реального договору суд посилається на позицію ОП КЦС ВС у постанові від 23.01.2019 у справі № 355/385/17.
Отже кредитний договір є реальним договором, тобто вважатиметься укладеним з моменту передання позичальникові грошей.
Тому обов`язковою умовою укладення кредитного договору між його сторонами має бути доведення факту передання кредитодавцем відповідачеві грошових коштів, що є предметом кредитного договору. 
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (стаття 1054 ЦК України).
Так згідно з вимогами статті 1 ЗУ «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит – вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (пункт 1^1 частини 1 статті 1).
Кредитодавець - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право надавати споживчі кредити.
Споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит.
Споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту.
Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункти 7, 9-11 ЗУ «Про споживче кредитування»).
Отже правовідносини за кредитним договором є правовідносинами з приводу споживчого кредитування, особливості яких регулюються Законом України «Про споживче кредитування».
Частиною 4 статті 16 означеного Закону передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
З огляду на предмет доказування для позивача, зокрема факту реальності вимоги, тобто перерахування первісним кредитором - позикодавцем грошової позики, ураховуючи вимогу про допустимість та належність доказів суд зауважує, що означений факт може бути підтверджений первинними документами, які містять обов`язкові реквізити (найменування особи (юридична або фізична), яка склала документ, назву документа, дату і місце його складання, зміст та обсяг операції, одиницю її вимірювання, підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу – ініціатора здійснення операції; найменування одержувача коштів, номер(и) рахунку(ів)).
Основними нормативними актами, які встановлюють вимоги до форми та змісту первинних документів в бухобліку є: Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV; положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Однією з правових підстав заміни кредитора у зобов`язанні є заміна за договором факторингу.
Зокрема, згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України в редакції, чинній на час укладення договорів факторингу, що досліджуються судом у цій справі, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінка Суду
Суд, застосував означені норми права, оцінив наявні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємного зв`язку їх у сукупності, дійшов таких висновків.
Позивачем пред`явлено позов, предметом якого є вимоги останнього до відповідача про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №LM920494721 від 12.12.2024.
Із наданих позивачем доказів вбачається, що первісний кредитор та відповідач уклали між собою цей договір в електронній формі. Відповідач згідно з умовами укладеного договору отримала від первісного кредитора ТОВ «Оптимальні кредитив» кредит у сумі 5800,00 грн. Договір укладено зі сторони позичальника шляхом його безпосереднього підписання позивачальником – відповідачем електронним підписом.
Договір, укладений в електронній формі є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19.
Висновки стосовно правомірності укладення сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, зокрема, Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі №234/7159/20.
Згідно з вимогами статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Фінансовий лист наданий АТ «ПУМБ» підтверджує факт надання первісним кредитором відповідачеві кредитних коштів згідно умов договору, що зараховані 12.12.2024 на рахунок № НОМЕР_2 , в сумі 5 800,00 грн.
Суд не ставить під сумнів укладання між первісним кредитором та наступним кредитором договору факторингу, за умовами якого ТОВ «Оптимальні кредити» відступило ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі за кредитним договором №LM920494721 від 12.12.2024. 
Також позивачем підтверджено право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу №21/0725-01 від 21.07.2025, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі за кредитним договором №LM920494721 від 12.12.2024.
Умовами договору передбачено строк на який надається кредит, повернення кредиту 11.01.2030.
Позивач звернувся до суду з цим позовом 22.04.2026, тобто до спливу строку кредитування, тож предметом цього спору є вимога про дострокове повернення кредиту.
У відповідності до вимог статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.
Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (статті 251, 253 ЦК України).
Отже аналіз означених норм та умов договору №LM920494721 від 12.12.2024, що згідно з правовою кваліфікацією є договором споживчого кредитування, дозволяють суду дійти висновку, що позивач звернувся до суду з позовом до спливу встановленого договором строку повернення кредиту.
Підстави та порядок реалізації кредитодавцем права вимагати дострокового повернення споживчого кредиту встановлені частиною 4 статті 16 ЗУ «Про споживче кредитування», якою передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Підстави та порядок реалізації кредитодавцем права вимагати дострокового повернення споживчого кредиту передбачені також умовами кредитного договору, про що вже зазначено вище, вони відповідають вимогам Закону. 
Судом встановлено, що в матеріалах справи наявна досудова вимога про дострокове повернення кредиту. 
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.
Суд наголошує, що відповідачкою зі своєї сторони та у встановленому цивільним процесуальним законом порядку (статті 81, 83 ЦПК України) не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання нею кредитних зобов`язань або спростовували суму заборгованості перед позивачем або позовні вимоги взагалі.
Тож, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №LM920494721 від 12.12.2024 у сумі 16 656,04 грн, з яких: 5 799,60 грн – заборгованість за тілом кредиту, 10 856,44 грн – заборгованість за процентами.
Поряд із цим, суд доходить висновку про безпідставність вимог позивача про стягнення заборгованості у вигляді заборгованості по відсотках відповідно до статті 625 ЦК України в сумі 2 899,80 грн, оскільки зазначена вимога, суперечить вимогам пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.
Згідно з вимогами означеної норми у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У період дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування нормами ЦК України позичальник в імперативному порядку звільняється від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором.
Тож у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках відповідно до статті 625 ЦК України в сумі 2 899,80 грн треба відмовити.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 2 статті 141 ЦПК).
За правилами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Представником позивача подано заяву про розподіл судових витрат та стягнення з відповідача, крім витрат на сплату судового збору в сумі 2 662,40 грн, витрат на професійну правову допомогу в сумі 8 000,00 грн.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано суду такі документи: 
- договір про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025, укладений між ТОВ «ФК «Кредит Капітал» в особі директора Ломідзе Д.В. та АБ «Апологет» в особі керуючого партнера Усенка М.І.;
- акт №416 від 10.04.2026 наданих послуг правової-правничої допомоги відповідно до якого, загальна вартість наданих позивачу послуг становить 8 000,00 грн.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, зважаючи на питання, що підлягають врахуванню, ураховуючи предмет позову, суд доходить висновку, що розмір витрат позивача на правничу допомогу не є об`єктивно обґрунтованим та пропорційним до предмета спору. Тож справедливим є визначення витрат на правничу допомогу, що підлягатимуть розподілу, в розмірі 4 000,00 грн. 
Оскільки позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволено частково, суд покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 267,61 грн, виходячи із розрахунку: (16 656,04 грн (розмір задоволеного позову) х 2 662,40 грн (сума сплаченого позивачем судового збору) : 19 555,84 грн (сума пред`явленого позову), та витрати на правничу допомогу в сумі 3 406,87 грн, виходячи із розрахунку: (16 656,04 грн (розмір задоволеного позову) х 4 000,00 грн (сума витрат на правничу допомогу, що підлягатимуть розподілу) : 19 555,84 грн (сума пред`явленого позову)
Керуючись ст ст. 12, 78, 81, 89, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №LM920494721 від 12.12.2024 в сумі 16 656 (шістнадцять тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн 04 (чотири) коп.
В іншій частині позовних вимог, - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 267 (дві тисячі двісті шістдесят сім) грн 61 (шістдесят одна) коп. та витрати на правничу допомогу у сумі 3 406 (три тисяч чотириста шість) грн 87 (вісімдесят сім) коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79018, м. Львів, вулиця Смаль-Стоцького, 1, корпус 28. 
Повне ім`я відповідача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Марина МАЛЮК