КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2026 року Справа № 320/17532/26
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І. І., розглянувши у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства оборони України 
про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Міністерства оборони України (далі – відповідач, МОУ), в якому просить суд:
1. Визнати протиправним та скасувати пункт 16 рішення Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ 00034022, місцезнаходження: м. Київ, проспект Повітряних сил, 6), оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 28.02.2025 року №20/д та від 04.07.2025 року № 25/зм, про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 ОСОБА_1 , 1939 р.н., матері померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 солдата ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 26.02.2024 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 30.12.2024 № 321/КЦ/13914, яка звернулась із заявою про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";
2. Зобов`язати Міністерство оборони України (код ЄДРПОУ 00034022, місцезнаходження: м. Київ, проспект Повітряних сил, 6) призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , одноразову грошову допомогу, як члену сім`ї загиблого солдата ОСОБА_2 - її сина, внаслідок захворювання та причини смерті, пов`язаних із захистом Батьківщини, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 15 000 000 грн та здійснити виплату відповідної одноразової грошової допомоги.

Позиції сторін
Позивач вказує про те, що її син, військовослужбовець солдат ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання завдання за призначенням у складі піхотної роти оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_5 » військова частина НОМЕР_3 в ході бойових дій на позиції « ІНФОРМАЦІЯ_6 » поблизу населеного пункту Васюківка, Бахмутського району, Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 , виданим 26.02.2024 Ставищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 62, лікарським свідоцтвом про смерть №130 від 21.02.2024 (форма №106/0).
Згідно витягу з протоколу військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 05 червня 2024 року №4558 причина смерті її сина вказано як гостра серцево-судинна недостатність. Атеросклеротична хвороба серця та згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 15.04.2024 за №106 вказано - Захворювання, яке призвело до смерті та причина смерті, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.
Представник позивача адвокат 12.11.2024 звернулась із заявою за вих. №1204/2/3/1/13981 до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку зі смертю її сина, солдата ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_7 листом від 26.06.2025 за №2/3/1/10023 повідомив, що за результатами розгляду документів ОСОБА_1 , Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення про повернення їх на доопрацювання, оформлене протоколом від 28.02.2025 № 20/д. Також, оскільки, в пункті 16 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 28.02.2025 №20/д було допущено помилку в прізвищі померлого, замість « ОСОБА_2 » зазначено « ОСОБА_3 », Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум було прийнято відповідне додаткове рішення, яке оформлене протоколом від 04.07.2025 №25/зм про внесення змін до вищезазначеного рішення від 28.02.2025 №20/д.
Позивач наполягає на протиправному пункті 16 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлені протоколами від 28.02.2025 №20/д та від 04.07.2025 №25/зм про повернення документів на доопрацювання, оскільки відповідно до положень пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 вона має право на виплату одноразової грошової допомоги, оскільки смерть її сина військовослужбовця солдата ОСОБА_2 настала внаслідок захисту Батьківщини та пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, в період воєнного стану в Україні.
Позивач вказує також на правові висновки щодо правозастосування положень постанови Кабінету Міністрів України №168 у випадках смерті військовослужбовця від серцево-судинного захворювання сформовані у постановах Верховного Суду у постановах від 17.07.2024 у справі №600/548/23-а, від 22.08.2024 у справі №380/9868/23, від 21.08.2024 у справі №160/20229/22, від 19.02.2025 у справі №298/1350/22.
Покликаючись на положення пункту 1, абзаців 1-4, 6 пункту 2 Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, правові висновки Верховного Суду у постановах від 11.09.2024 у справі №160/14225/23, від 05.02.2025 у справі №120/17960/23 вказує, що єдиними умовами виплати одноразової грошової допомоги на момент смерті військовослужбовця є належність до певної категорії осіб та загибель в період воєнного стану.
Положення пункту 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ та пункт 5 постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 «Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», які передбачають інші підстави та розмір виплати одноразової грошової допомоги не підлягає застосуванню в даній справі враховуючи обставини смерті сина позивача.
Вказує, що всі необхідні документи були нею подані та мали бути належним чином розглянуті відповідачем. В свою чергу, відповідач протиправно повернув документи на доопрацювання.
Позивач звертає увагу, що попередня редакція Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, затвердженого наказом Міністерства оборони України 26.10.2016 № 564, дійсно надавала такі повноваження Комісії як повернення документів на доопрацювання, однак, Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №261 «Про внесення змін до Положення про Комісію Міністерств оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначення і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №759/32211, виключено абзац 6 п.2, який визначав право Комісії приймати рішення про повернення документів до військових частин та військових комісаріатів на доопрацювання (у разі неналежного ix оформлення, подання не за належністю або якщо вони подані не в повному обсязі). 
Вважає, що у відповідності до вимог чинного законодавства відповідач повинен був оцінити подані законним представником позивача документи у сукупності, та у місячний строк прийняти одне з таких рішень: або призначення одноразової грошової допомоги, або про відмову у призначенні.

Відповідач вважає правомірним пункт 16 спірного рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум оформлені протоколами від 28.02.2025 №20/д та від 04.07.2025 №25/зм, оскільки відповідно до документів, а саме згідно витягу з протоколу ВЛК ЦВЛК Збройних Сил України від 05 червня 2024 року №4558 причина смерті її сина вказано як гостра серцево-судинна недостатність. Атеросклеротична хвороба серця, а згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 15.04.2024 за №106 вказано - Захворювання, яке призвело до смерті та причина смерті, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. 
Відповідно до положень пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 в редакції, чинній на час смерті військовослужбовця ОСОБА_2 , виплата одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 грн передбачена у період воєнного стану та сім`ям загиблих військовослужбовців, а також померлих внаслідок поранення (контузії, травми та каліцтва) військовослужбовців. Тобто, причина смерті військовослужбовця має бути пов`язана із захистом Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, під час перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави – агресора, у період здійснення заходів. 
В свою чергу на дату смерті сина позивача, не було передбачено такої підстави для виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблих (померлих) військовослужбовців як загибель (смерть) внаслідок захворювання, причина смерті пов`язана із виконанням обов`язків військової служби. 
Вказує, що встановлений факт загибелі під час виконання обов`язків військової служби, смерть від серцево-судинної недостатності, станом на дату смерті сина позивача солдата військовослужбовця ОСОБА_2 , не дає права на отримання позивачем спірної одноразової грошової допомоги на підставі пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №168, а передбачає одержання такої допомоги на підставі пункту 4 п.п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 «Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», враховуючи пункт 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ.
У зв`язку із тим, що документи мають різні причини смерті військовослужбовця ОСОБА_2 , тобто причинний зв`язок смерті солдата визначений в наказі командира та протоколі ВЛК відрізняються, на час розгляду документів позивача неможливо було встановити чи пов`язане захворювання ОСОБА_2 із захистом Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, під час перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави – агресора, у період здійснення заходів.
Додав, що Міністерство оборони України не відмовило позивачу у призначенні спірної допомоги за пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168, а задля законного її призначення було вирішено направити документи на доопрацювання. Після надання документів ВЛК про встановлення причинного зв`язку смерті солдата ОСОБА_2 , якими буде підтверджено що причина захворювання та смерті ОСОБА_2 пов`язане із захистом Батьківщини, участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, під час перебування безпосередньо в районах їх ведення (зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів) позивачці буде призначено спірну допомогу згідно п. 2 постанови КМУ №168.

Процесуальні дії у справі
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.05.2026 відкрито провадження в адміністративній справі, визначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду, призначено підготовче засідання на 01 червня 2026 року о 09:30 год.
06.05.2026 від відповідача надійшов до суду відзив.
22.05.2026 до суду надійшла від представника позивача відповідь на відзив.
26.05.2026 до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив.
01.06.2026, за наслідками проведених підготовчих дій у справі, за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача Кононенко О.В., представника відповідача Гром А.М., суд своєю ухвалою від 01.06.2026 закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті в судове засідання на 08 липня 2026 року о 10:30 год.
08.07.2026, в судовому засіданні, за участі представника позивача Кононенко О.В., представника відповідача Гром А.М., встановивши позиції сторін, дослідивши надані сторонами докази, за відсутності заперечень останніх, судом на місці ухвалено про продовження вирішення справи у порядку письмового провадження.

Встановлені судом обставини 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , був призваний на військову службу 24.02.2023 ІНФОРМАЦІЯ_9 до Збройних Сил України за мобілізацією, військове звання солдат.
Згідно з витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) №33 від 02.02.2024 рядовий ОСОБА_2 наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 02.02.2024 №8-РС призначений на посаду гранатометника другого піхотного відділення третього піхотного взводу третьої піхотної роти військової частини НОМЕР_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 військовослужбовець ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 , виданим 26.02.2024 Ставищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 62 та лікарським свідоцтвом про смерть №130 від 21.02.2024 (форма №106/0).
Згідно витягу з протоколу військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 05 червня 2024 року №4558 причина смерті - гостра серцево-судинна недостатність. Атеросклеротична хвороба серця, Захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. 
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 15.04.2024 за №106 вказано про загибель в результаті атеросклеричної хвороби серця, гострої серцево-судинної недостатності під час виконання бойового завдання у зоні бойових дій поблизу населеного пункту Васюківка, Бахмутського району Донецької області під час захисту Батьківщини.
У відповідності до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з основної діяльності) №30 від 19.02.2024, щодо обставин та фактів встановлених службовим розслідуванням, наказано вважати загибель ІНФОРМАЦІЯ_4 гранатометника 2 піхотного відділення 3 піхотного взводу 3 піхотної роти військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , такою, що сталася під час виконання обов`язків військової служби, при виконанні бойового завдання в районі проведення бойових дій на території Донецької області на околицях населеного пункту Васюківка, Бахмутського району, Донецької області. Загибель не пов`язана із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення; не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства; військовослужбовець перебував в індивідуального захисту, неправомірних дій не допускав, всі вимоги безпеки були виконаними.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , видане 24.02.1972 року.
ОСОБА_1 було отримано сповіщення від ІНФОРМАЦІЯ_10 від 19.02.2024 №6/ОМР/293 про те, що її син солдат ОСОБА_2 1972 р.н., гранатометник 2 піхотного відділення 3 піхотного взводу 3 піхотної роти Військової частини НОМЕР_3 , призваний на військову службу 24.02.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_11 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 знаходячись на позиціях поблизу населеного пункту Васюківка Бахмутського району Донецької області, захищаючи волю та незалежність України. Попередня причина смерті-серцевий напад.
12.11.2024 ОСОБА_1 , через свого представника адвоката, звернулася із заявою за вих. №1204/2/3/1/13981 до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку зі смертю її сина, солдата ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_7 на підставі наявних документів складено висновок від 12.11.2024 №1204/2/3/1/13981/15123 про відсутність права у ОСОБА_1 матері військовослужбовця солдата ОСОБА_2 на отримання заявленої допомоги за п. 2 постанови КМУ №168, вказано, що особою не подано документів у повному обсязі, що підтверджують право на виплату. 
Листом від 26.06.2025 за №2/3/1/10023 ІНФОРМАЦІЯ_7 повідомив адвоката, що за результатами розгляду документів ОСОБА_1 , Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення про повернення їх на доопрацювання, оформлене протоколом від 28.02.2025 № 20/д.
Разом з тим, в пункті 16 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 28.02.2025 №20/д було допущено помилку в прізвищі померлого, замість « ОСОБА_2 » зазначено « ОСОБА_3 ».
У зв`язку з допущеною помилкою в прізвищі померлого військовослужбовця, ІНФОРМАЦІЯ_7 24.06.2025 за №1204/2/3/1/9876 направлено листа до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України з пропозицією внести зміни до зазначеного протоколу, після внесення відповідних змін до протоколу його буде доведено до громадянки ОСОБА_1 
Головне управління соціальної підтримки Міністерства оборони України листом від 03.07.2025 №220/13/22532 повідомило ОСОБА_4 , що про прийняте Комісією додаткове рішення ОСОБА_1 буде повідомлено ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Додаткове рішення про внесення змін до вищезазначеного рішення Комісією було прийняте та оформлене протоколом від 04.07.2025 №25/зм.
Так, Комісією Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в пункті 16 спірного рішення зазначено, що із наданого заявниками витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії №4558 від 05.06.2024 випливає, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок захворювання «Гостра серцево-судинна недостатність. Атеросклеротична хвороба серця». Захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 15.04.2024 №106 рядовий ОСОБА_2 загинув в результаті атеросклеротичної хвороби серця, гострої серцево-судинної недостатності під час виконання бойового завдання під час захисту Батьківщини.
Відповідно до п.21.9 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800), визначення причинного зв`язку захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми), що призвело до смерті військовослужбовця, колишнього військовослужбовця, проводиться штатними ВЛК.
Відтак, Комісія дійшла висновку, що причинний зв`язок смерті солдата ОСОБА_5 , визначений в наказі не відповідає причинному зв`язку смерті, зазначеному у витязі ВЛК, з наявних матеріалів неможливо встановити чи пов`язане захворювання ОСОБА_2 з захистом Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, оскільки факт загибелі під час виконання обов`язків військової служби не є підставою для виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою 168.
Вирішено повернути матері загиблого документи на доопрацювання для вжиття заходів щодо приведення даних зазначених в наказі у відповідність до висновку ВЛК, а також з метою надання додаткових матеріалів (документів), які підтверджують, що смерть (загибель) військовослужбовця сталася внаслідок травми, під час безпосередньої участі у бойових діях або в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Прийняте 04.07.2025 Комісією додаткове рішення було доведено до відома позивача 10 жовтня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_12 та вручено під підпис.
Отримавши рішення, не погоджуючись із останніми щодо повернення документів на доопрацювання, не виплатою одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168, позивач звернулась до суду за захистом порушених прав та інтересів.
Відповідно, предметом спору у справі є пункт 16 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 28.02.2025 року №20/д та від 04.07.2025 року № 25/зм, про повернення позивачу на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 ОСОБА_1 , матері померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 солдата ОСОБА_2 , який підлягає перевірці судом на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) з дотриманням судом принципів адміністративного судочинства визначені в ч. 3 даної статті кодексу.

Застосовані судом норми права та висновки суду
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зокрема, в силу ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
За ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 КАС України).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вказана норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.
«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.
«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.
Статтею 41 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2011-ХІІ) визначені основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, у статті 1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 3 Закону №2011-ХІІ дія цього закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Відповідно до пункту 1 статті 16 Закону № 2011-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 2 статті 16-2 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;
Підпунктом «а» пункту 1 статті 16-2 Закону № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;
500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Пунктом третім статті 16-2 Закону № 2011-XII визначено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням такого:
розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, не може становити менше 15 мільйонів гривень;
розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, визначається відповідно до абзацу другого підпункту "а" пункту 1 цієї статті.
Статтю 16-2 доповнено пунктом 3 згідно із Законом № 2489-IX від 29.07.2022 - застосовується з 24 лютого 2022 року; в редакції Законів № 3621-IX від 21.03.2024, № 3633-IX від 11.04.2024.
Законом України від 16 липня 2025 року № 4546-IX «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо окремих питань виплати одноразової грошової допомоги» (далі - Закон № 4546-IX), пункт 3 статті 16-2 Закону № 2011-XII викладено в новій редакції: «розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, у тому числі під час перебування у полоні (крім військовослужбовців, які добровільно здалися у полон), становить 15 мільйонів гривень», який відповідно до розділу II «Прикінцеві положення» застосовуються з 24 лютого 2022 року.
Відповідно, одноразова грошова допомога є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби, та у розмірі визначеному Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року № 975 затвердив «Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі - Порядок № 975, у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Згідно з пунктом 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби, - дата смерті, зазначена у свідоцтві про смерть.
У пункті 4 Порядку № 975 визначено аналогічні пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII положення щодо категорій осіб, члени сімей яких набувають право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі смерті (загибелі) та аналогічні пункту 1 статті 16-2 Закону № 2011-XII положення щодо розміру одноразової грошової допомоги, яка виплачується членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.
Отже, Закон № 2011-XII та Порядок № 975 є нормативно-правовими актами, що регулюють призначення і виплату одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема у випадках загибелі (смерті), що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.
Щодо застосування в даній справі абзацу другого пункту 3 статті 16-2 Закону № 2011-XII в редакції згідно із Законом № 4546-IX, суд наголошує, що визначена Законом № 4546-IX редакція означеної статті відповідно до розділу II «Прикінцеві положення» застосовуються з 24 лютого 2022 року, та суд вказує, що положення законодавства не змінюють необхідності встановлення передбачених законом умов для призначення одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 грн у кожному випадку смерті військовослужбовця, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. 
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 168 (далі - постанова №168, застосовується у справі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 1 постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 грн пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Згідно з пунктом 2 постанови № 168 особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.
Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень.
Розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, визначається відповідно до абзацу другого підпункту “а” пункту 1 статті 16-2 зазначеного Закону.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
Особи, які мають право на одноразову грошову допомогу, можуть відмовитися від її призначення та отримання шляхом подання заяви, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально.
Якщо після призначення одноразової грошової допомоги за її одержанням звертаються інші особи, питання щодо розподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою або в судовому порядку між такими особами.
Державні органи, зазначені у пунктах 1-1-2 цієї постанови, мають право отримувати інформацію від державних органів, які є власниками (розпорядниками, держателями, володільцями, адміністраторами тощо) інформаційних (автоматизованих), інформаційно-комунікаційних, комунікаційних і довідкових систем, реєстрів та банків даних, щодо осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до положень частини п`ятої статті 118-3 Кодексу цивільного захисту України, частини шостої статті 100 Закону України “Про Національну поліцію” та пункту 7 статті 16-3 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
Враховуючи вищезазначене вбачається, що Кабінетом Міністрів України пунктом 2 постанови № 168 установлено дві самостійні альтернативні підстави для виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 грн:
- загибель особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, зокрема, військовослужбовця, у період дії воєнного стану;
- смерть військовослужбовця внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, у період дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
Слід зазначити, що виплата одноразової грошової допомоги залежить не лише від причин смерті, зазначена у медичних документах, а насамперед від встановленого належними та допустимими доказами причинного зв`язку між смертю військовослужбовця та пораненням, контузією, травмою чи каліцтвом, отриманими під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони.
Означений вище пункт 2 постанови №168 встановлює право на виплату у разі загибелі особи у період дії воєнного стану, та в іншому випадку - смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого за визначених законодавцем обставин.
У зв`язку із цим, треба відокремлювати випадки, коли захворювання є самостійною причиною смерті військовослужбовця, від випадків, коли смерть перебуває у прямому причинному зв`язку з документально підтвердженим пораненням, контузією, травмою чи каліцтвом, отриманими у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони.
Таким чином, виплата одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 грн здійснюється при настанні одного і того ж наслідку - смерті особи, але залежно від її причин (загибель або в результаті поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманими у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони).
Водночас, у разі коли смерть військовослужбовця настала від захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби або із захистом Батьківщини, це може бути підставою для призначення одноразової грошової допомоги за Законом № 2011-XII та Порядком № 975, якщо встановлено передбачені цими нормативно-правовими актами відповідні умови.
Вказані висновки суду узгоджуються із правовими висновками Верховного Суду сформованими у постанові від 30.06.2026 у справі №120/1982/24.
Суд також враховує та зазначає судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, у постанові від 16 червня 2026 року (справа №620/10029/2) зазначено, що законодавчі зміни не змінюють необхідності встановлення передбачених законом умов виникнення права на відповідний вид соціального забезпечення. Положення пункту 3 статті 16-2 Закону №2011-XII визначають розмір одноразової грошової допомоги, тоді як питання щодо наявності права на таку допомогу та умов його реалізації повинні вирішуватися з урахуванням усієї системи нормативного регулювання, зокрема положень статті 16 Закону №2011-XII, Порядку №975 та Постанови №168.
У зазначеній постанові Судова палата також наголосила, що законодавче визначення розміру одноразової грошової допомоги у сумі 15 000 000 грн саме по собі не означає автоматичного виникнення права на таку виплату в кожному випадку смерті військовослужбовця під час проходження військової служби та не усуває необхідності встановлення тих юридичних фактів і обставин, з якими законодавство пов`язує виникнення права на відповідний вид соціального забезпечення.
Інше тлумачення фактично призводило б до ототожнення підстав виникнення права на одноразову грошову допомогу з визначенням її розміру, хоча зазначені елементи механізму правового регулювання соціального забезпечення врегульовані різними нормами законодавства та мають самостійне юридичне значення.
Як встановлено судом, згідно витягу з протоколу ВЛК ЦВЛК Збройних Сил України від 05 червня 2024 року №4558, Причина смерті військовослужбовця солдата ОСОБА_2 - гостра серцево-судинна недостатність. Атеросклеротична хвороба серця. Захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ.
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 15.04.2024 за №106 вказано - загибель в результаті атеросклеричної хвороби серця, гострої серцево-судинної недостатності під час виконання бойового завдання у зоні бойових дій поблизу населеного пункту Васюківка, Бахмутського району Донецької області під час захисту Батьківщини.
Зазначені документи перебували на розгляді Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, відповідно до поданої 12.11.2024 заяви представника позивача.
Та, як слідує з обставин у справі, Комісія, виходячи із вказаних документів, зокрема витягу з протоколу ВЛК №4558 від 05.06.2024 та витягу з наказу командира №106 від 15.04.2024, п.21.9 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800), дійшла висновку, що причинний зв`язок смерті солдата ОСОБА_2 , визначений в наказі не відповідає причинному зв`язку смерті, зазначеному у витязі ВЛК, та оскільки факт загибелі під час виконання обов`язків військової служби не є підставою для виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою 168, з наявних матеріалів неможливо встановити чи пов`язане захворювання військовослужбовця із захистом Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, було повернуто матеріали загиблого на доопрацювання для вжиття заходів щодо приведення даних зазначених в наказі у відповідність до висновку ВЛК, а також з метою надання додаткових матеріалів (документів), які підтверджують, що смерть (загибель) військовослужбовця сталася внаслідок травми, під час безпосередньої участі у бойових діях або в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Суд зазначає, що наказом Міністерства оборони України від 26.10.2016 № 564 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2016 р. за № 1497/29627 затверджено Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі – Положення №564, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Положення №564 визначає основні функції, завдання, повноваження Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі - Комісія), а також порядок організації її роботи.
Згідно пункту 1 розділу ІІ Положення №564 основними завданнями Комісії є вивчення документів та прийняття рішень про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статтею 21-4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та компенсаційних сум військовослужбовцям, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, які загинули під час виконання обов`язків військової служби у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках, передбачених резолюціями Генеральної Асамблеї ООН та постановою Кабінету Міністрів України від 05 травня 1994 року № 290 «Про затвердження Положення про порядок виплати компенсаційних сум військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які загинули під час виконання обов`язків військової служби чи служби в органах внутрішніх справ у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках».
Пунктом 2 розділу ІІ Положення №564 визначено, зокрема, що з метою забезпечення виконання покладених на неї завдань Комісія зобов`язана:
приймати до розгляду документи, що надходять до Міністерства оборони України для призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статтею 21-4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцям Збройних Сил України, особам, звільненим з військової служби зі Збройних Сил України та СРСР, які стали інвалідами, військовозобов`язаним та резервістам, які стали інвалідами внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) чи захворювання, пов`язаних з їх призовом на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, членам родин загиблих (померлих) військовослужбовців Збройних Сил України;
приймати рішення про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги в місячний строк із дня надходження всіх необхідних документів;
доводити прийняті рішення до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України для здійснення фінансування на виплату одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.
Згідно пункту 3 розділу ІІ Положення №564 Комісія має право:
надавати інформацію за запитами Міжвідомчої комісії, утвореної Державною службою України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, стосовно осіб, яким призначено або відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, а також органам, уповноваженим виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до законів України, крім Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і «Про військовий обов`язок і військову службу»;
подавати запити на отримання інформації до державних органів стосовно виплати або невиплати одноразової грошової допомоги та з питань, які впливають на призначення такої допомоги.
Для прийняття обґрунтованого рішення до Комісії додатково подають:
довідку про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, форма якої наведена у додатку 1 до Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (за наявності);
копії посвідчень члена сім`ї загиблого, форма якого наведена у додатку 4 до постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» для сімей загиблих (померлих) ветерана війни (за наявності);
витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (за наявності):
про державну реєстрацію народження дитини;
про державну реєстрацію смерті;
документи, що підтверджують участь військовослужбовця в бойових діях, перелік яких визначено Положенням про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07 травня 2015 року № 200, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 травня 2015 року за № 531/26976 (за наявності);
документ, який підтверджує, що заявник не скористався правом на одержання одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, встановлених іншими нормативно-правовими актами (за наявності).
Пунктом 4 розділу ІІ Положення №564 Комісія відмовляє в призначенні одноразової грошової допомоги у разі, якщо встановлено, що загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком:
вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Згідно пунктів 1-3, 6, 7, 10, 11 розділу ІІІ Положення №564 Комісія приймає рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум на підставі документів, визначених Порядком та Положенням про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року № 530, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року за № 1294/26071, та інших нормативно-правових актів.
Формою роботи Комісії є засідання.
Засідання Комісії проводяться не рідше одного разу на місяць (за наявності документів для розгляду).
Засідання Комісії є правомочним, якщо на ньому були присутні не менше половини її членів.
Рішення Комісії приймаються відкритим голосуванням простою більшістю голосів членів Комісії, присутніх на засіданні.
Результати засідання Комісії оформлюються протоколом, який підписується головою Комісії, його заступником, секретарем та всіма членами Комісії, які брали участь у засіданні.
Рішення Комісії про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум доводиться до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України. Виплата одноразової грошової допомоги здійснюється відповідно до наказів.
Рішення Комісії може бути оскаржено в судовому порядку (пункт 12 розділу ІІІ Положення №564.
Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 затверджено «Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі – Порядок №975, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно пункту 20 Порядку №975 особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), у паперовій або електронній формі засобами електронної пошти заяву кожної повнолітньої особи, яка має право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги.
У разі подання заяви в паперовій формі до неї додаються копії документів разом з оригіналами (для посвідчення цих копій), а у разі подання заяви засобами електронної пошти заява та копії документів подаються з дотриманням законодавства у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг.
До заяви додаються завірені копії, окрім визначеного:
свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби;
постанови відповідної військово-лікарської, медичної (військово-лікарської) комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства;
висновку судово-медичної експертизи за результатами токсикологічного дослідження про неперебування/перебування загиблої (померлої) особи в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або документа, виданого закладами судово-медичної експертизи, органами Національної поліції та/або закладом охорони здоров`я, в якому настала смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби, що таке дослідження не здійснювалося;
документа (відповідних сторінок за наявності), що посвідчує особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, та засвідчений в установленому законодавством порядку переклад українською мовою, сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту), якій призначається та виплачується одноразова грошова допомога, з даними про прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, або довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені);
свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби, - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого).
Уповноважений орган під час оформлення документів для призначення одноразової грошової допомоги до поданих заявником копій документів додатково, серед визначеного, подає:
витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу);
витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Згідно пункту 23 Порядку №975 керівник уповноваженого органу після визначення переліку осіб, зазначених у пунктах 8 і 9 цього Порядку, які мають право на одержання одноразової грошової допомоги (зокрема з урахуванням особистого розпорядження), подає у 15-денний строк з дня реєстрації документів, передбачених пунктами 20 і 21 цього Порядку, розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 20 і 21 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження від уповноваженого органу висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги та документів, зазначених у пунктах 20 і 21 цього Порядку, приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення зазначених документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують підтвердження обставин, зазначених у документах, чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявнику з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Доопрацювання документів здійснюється у порядку, визначеному абзацом другим цього пункту, а після надходження додаткових документів приймається рішення про призначення одноразової грошової допомоги в порядку черговості відповідно до дати надходження заяви до розпорядника бюджетних коштів або про відмову в її призначенні.
Строки подання рішення розпорядника бюджетних коштів уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги, а також строки видання наказу про виплату уповноваженим органом одноразової грошової допомоги встановлюються міністерствами та державними органами.
Під час воєнного стану рішення про призначення одноразової грошової допомоги приймається розпорядником бюджетних коштів протягом трьох місяців з дня отримання всіх необхідних документів.
Згідно пункту 29 Порядку 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Одноразова грошова допомога не призначається особі, яка умисно позбавила життя чи вчинила замах на особу (осіб), яка (які) має (мають) відповідно до цього Порядку право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або притягалася до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення щодо загиблої (померлої) особи за рішенням суду, яке набрало законної сили.
У призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги може бути відмовлено або її виплата припинена чи призупинена особі, щодо якої рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя.
Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку (пункт 25 Порядку №975).
Аналізуючи вищезазначене слідує, що вирішення питання щодо призначення або відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», чинним законодавством України віднесено виключно до компетенції Комісії Міністерства оборони України. Передумовою отримання одноразової грошової допомоги, яка виплачується Міністерством оборони України, є звернення до уповноваженого органу, в даному випадку територіального центру комплектування та соціальної підтримки, із відповідною заявою та іншими необхідними документами, які в установлений строк розглядаються цим органом, після чого складається висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, який направляється розпоряднику бюджетних коштів для прийняття відповідного рішення (про призначення чи про відмову в призначенні такої допомоги).
Відповідно до Положення №564 Комісія з метою забезпечення покладених на неї завдань зобов`язана розглядати одержані документи, що надходять до Міністерства оборони України щодо призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої зокрема ст. 16 Закону №2011- XII, та приймати рішення про призначення чи про відмову у призначенні одноразово грошової допомоги в місячний строк із дня надходження всіх необхідних документів.
В свою чергу, Порядок №975 передбачає прийняття Комісією рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення зазначених документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують підтвердження обставин, зазначених у документах, чи подано не за належністю).
Суд вказує, що абзац шостий пункту 2 розділу II Положення №564, яким за першою редакцією вказаного Положення було уповноважено Комісію приймати рішення про повернення документів до військових частин та військових комісаріатів на доопрацювання (у разі неналежного їх оформлення, подання не за належністю або якщо вони подані не в повному обсязі), було виключено на підставі Наказу Міністерства оборони № 261 від 07.06.2018.
При цьому, Порядок №975 передбачає повноваження розпорядника коштів на повернення заявнику документів на доопрацювання та у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують підтвердження обставин, зазначених у документах, чи подано не за належністю.
У висновку суду вбачається наступне.
Враховуючи встановлені обставини та виходячи із висновку ВЛК ЦВЛК Збройних Сил України від 05 червня 2024 року №4558 і наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 15.04.2024 за №106 вбачається, що такі не містять в собі беззаперечного доказу того, що факт загибелі сина позивача захворювання військовослужбовця пов`язане із захистом Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, що надає право позивачу на одержання одноразової грошової допомоги передбаченої пунктом 2 постанови №168, у зв`язку із чим подані до Міністерства оборони документи і були повернуті позивачу на доопрацювання, а саме приведення у відповідність висновку ВЛК до наказу командира, надання додаткових документів на підтвердження загибелі сина сталася саме внаслідок травми, під час безпосередньої участі у бойових діях або в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Суд також зазначає, що застосована позивачем судова практика щодо захворювання не змінює необхідності доведення належними доказами причинного зв`язку загибелі сина в результаті поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманими у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони для застосування саме п. 2 постанови №168, одержання виплати у розмірі 15 000 000 грн.
Суд зазначає, що у разі коли смерть військовослужбовця настала від захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби або із захистом Батьківщини, це може бути підставою для призначення одноразової грошової допомоги за Законом № 2011-XII та Порядком № 975.
Слід зауважити, що до повноважень Комісії згідно вищезгаданого Порядку №975, як розпорядника коштів, віднесено за наслідками розгляду відповідних документів повернення заявнику документів на доопрацювання, та таке повернення має бути обумовлене у разі, коли документи подано не в повному обсязі, подані документи потребують підтвердження обставин, зазначених у документах, чи подано документи не за належністю.
Як вбачається у справі спірним рішенням не відмовлено позивачу у праві на звернення до Міністерства оборони України на отримання одноразової грошової допомоги за п. 2 постанови №168, а надано можливість доопрацювати та зібрати усі необхідні та належні документи для забезпечення права на призначення та виплату спірної допомоги.
Виходячи із зобов`язань та повноважень Комісії визначених Положенням № 564, та Порядку №975, суд зазначає, що остання в разі встановлення обставин та факту відсутності доказів того, що смерть (загибель) військовослужбовця настала внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманими у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, Комісія мала безальтернативну форму поведінки, а саме відмовити заявнику у заяві про призначення одноразової грошової допомоги за п. 2 постанови №168, а не повертати документи на доопрацювання.
Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 1840/2970/18.
Верховний Суд зазначає, що дискреція це не обов`язок, а повноваження адміністративного органу, оскільки юридична концепція дискреції передбачає можливість вибору між альтернативними способами дій та/або бездіяльністю. У разі, якщо законодавство передбачає прийняття лише певного конкретного рішення, то це не є реалізацією дискреції (повноважень), а є виконанням обов`язку.
Дискреція є необхідною та безальтернативною для управлінської діяльності адміністративного органу юридичною конструкцією, завдяки якій вирішується низка важливих завдань, центральними з яких є забезпечення справедливої, ефективної та орієнтованої на індивідуальні потреби приватної особи правозастосовної та правотворчої діяльності названих суб`єктів.
Дискреція не є довільною; вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з частиною другою статті 19 Конституції України «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».
Зв`язаність дискреції адміністративного органу законом (правом) робить можливим здійснення адміністративними судами перевірки рішень (дій), прийнятих адміністративним органом внаслідок реалізації дискреційних повноважень.
У рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v.Bulgaria» № 30985/96).
Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятої 11.03.1980, державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, як дискреційне повноваження слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою дискреції, тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами - державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Таким чином, суд дійшов висновку, що пункт 16 рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 28.02.2025 року №20/д та від 04.07.2025 року № 25/зм про повернення документів позивача на доопрацювання, не відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, які встановлені частиною другою статті 2 КАС України, тому спірне рішення належить визнати протиправними та скасувати.
Суд вказує, що похідна заявлена вимога позивача про зобов`язання відповідача здійснити призначення та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 грн, не підлягає задоволенню, враховуючи висновки суду, оскільки відповідачем не прийнято рішення за наслідками розгляду документів позивача виходячи із визначених законодавством дискреційних повноважень. 
Відповідно до вищевказаних висновків суду, суд вважає необхідним зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву та документи позивача та прийняти належне рішення у межах визначених законодавством зобов`язань та повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
За ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).
Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України).
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 3 ст. 242 КАС України).
Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно з вимогами пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Решта доводів сторін та застосована ними судова практика судом враховується та остання за встановлених обставин не змінює висновків суду та не підлягає наданню окремої оцінки.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та аргументів, наведених учасниками справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Враховуючи наслідки вирішення справи судом, ч. 3 ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір за подання даного позову до суду підлягає стягненню у розмірі пропорційно до задоволених судом вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2, 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати пункт 16 рішення Міністерства оборони України оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 28.02.2025 року №20/д та від 04.07.2025 року № 25/зм, про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 ОСОБА_1 .
Зобов`язати Міністерство оборони України (код ЄДРПОУ 00034022, місцезнаходження: м. Київ, проспект Повітряних сил, 6) повторно розглянути заяву та документи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
В решті вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ 00034022, місцезнаходження: м. Київ, проспект Повітряних сил, 6) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І. І.