Справа № 373/3824/25
Провадження № 2/373/565/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2026 року       м. Переяслав
Переяславський міськрайонний суд Київської області у складі
головуючої судді Хасанової В.В., 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника Какун А.С. в грудні 2025 року звернулось з позовом до суду про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № 8435467 від 02.01.2025 в загальному розмірі 15300,00 грн та судових витрат по справі.
В обґрунтування позову зазначила,що 02.01.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8435467. Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства із застосуванням електронного підпису позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 2.1 договору позики позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту або достроково та сплатити плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. 
Підписанням договору кредиту відповідачка підтвердила, що вона ознайомилась на сайті товариства з повною інформацією щодо кредитодавця та його послуги, а також погодилась, що на момент підписання договору вивчила Правила надання коштів та банківських металів у кредит. Їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення договору їй зрозумілі.
27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників.
Відповідачкою умови договору не виконувалися належним чином, що призвело до утворення заборгованості. 
Представник позивача стверджує, що відповідно до Реєстру боржників № 5 від 27.05.2025 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 до позивача перейшло право вимоги за вищезазначеним кредитним договором. Вважає, що відповідачка має заборгованість за кредитним договором № 8435467 від 02.01.2025 в загальному розмірі 15300,00 грн, з яких: 8500,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу; 24,65 грн – заборгованість за відсотками; 2525,35 грн – комісія за надання кредиту; 4250,00 грн – заборгованість по процентам за понадстрокове користування кредитом. 
Ухвалою від 23.01.2026 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та роз`яснено право подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні. 
Ухвалу суду про відкриття провадження у справі та матеріали позовної заяви відповідачка отримала 25.02.2026, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Відзив на позов відповідачка не надала, інших заяв та клопотань від неї також не надходило. 
Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою ОСОБА_1 02.01.2025 було укладено електронний договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8435467, який підписаний позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода).
Відповідно до кредитного договору № № 8435467 від 02.01.2025 кредитодавець ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надав позичальнику ОСОБА_1 кредит у розмірі 8500,00 грн (п. 2.2.1 Договору) на строк – 30 днів з дати його надання (п. 2.2.2 Договору). Пунктом 2.2.3 Договору встановлено фіксовану процентну ставку за користування кредитом у розмірі 0,01 % в день, яка діє протягом строку Договору визначеного п. 2.2.2 Договору. Відповідно до п. 2.2.4 сторони домовились про сплату комісії за надання кредиту у розмірі 29,71 % від суми наданого кредиту, що становить 2525,35 грн.
Параметри, порядок і графік повернення кредиту, сплати процентів та комісії за надання кредиту визначено в Додатку № 1 до договору, що врегульовано п. 2.3 Договору. Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що до умов договору є графіком повернення кредиту (Додаток № 1), встановлено дату повернення кредиту 31.01.2025; суму платежу за розрахунковий період 11050,00 грн, що складається із суми кредиту за договором у розмірі 8500,00 грн, процентів за користування кредитом – 24,65 грн, комісії за надання кредиту – 2525,35 грн. Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток № 1) погоджено загальну вартість кредиту, що становить 11050,00 грн.
За умовами Договору (п. 2.1) кредит надається позичальнику на погоджений строк шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту або достроково та сплатити кредитодавцю проценти від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Номер електронного платіжного засобу НОМЕР_1 зазначено у графі «Реквізити сторін» договору позики.
Пунктом 7.1 Договору сторони домовились, що позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування (пролонгація). Продовження строку кредитування здійснюється шляхом укладення додаткової угоди за зверненням позичальника в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку кредитування відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника, якщо інше не визначено додатковою угодою. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку кредитування, визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами та відображається позичальнику в особистому кабінеті. 
Пунктом 10.5.1 Договору врегульовано, що якщо сума кредиту перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування кредитом понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування кредитом (її частиною) за ставкою, визначеному п. 2.2 Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень визначених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. 
Відповідно до розділу 11 договір укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи та підписано електронним підписом позичальника, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Судом встановлено, що відповідачкою кредитний договір, був підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора 384060, що був надісланий на вказану нею електронну пошту та/або номер телефону. Електронні підписи сторін зазначені у розділі 12 Договору «Юридичні адреси та реквізити сторін».
За змістом довідки ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» № КД-000062459/ТНПП від 15.10.2025 на підставі договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018 ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» прийняло до виконання від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершило платіжну операцію 02.01.2025 номер платежу38f43c46-e9a2-4fc1-a884-61704425f919 на суму 8500,00 грн, отримувач Трикіша Тамара – ЕПЗ номер НОМЕР_1 .
27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого клієнт відступає факторові за плату належні йому права вимоги, а фактор приймає належні клієнту права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників.
ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 27.05.2025 укладено додаткову угоду № 4, за умовами якої відповідно до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, було відступлено позивачу права вимоги згідно реєстру боржників № 5 від 27.05.2025, ціна продажу згідно якого становить 2878284,25 грн.
Актом від 27.05.2025 встановлено, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло Реєстр боржників № 5 від 27.05.2025.
Платіжною інструкцією № 723 від 30.05.2025 підтверджено, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» суму фінансування 2878284,25 грнза відступлення права вимоги згідно Додаткової угоди № 4 від 27.05.2025 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025.
Витягом з Реєстру боржників № 5 від 27.05.2025 встановлено, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8435467 від 02.01.2025, що становить 15300,00 грн, з яких: 8500,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу; 24,65 грн – заборгованість за відсотками; 4250,00 грн – заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою; 2525,35 грн – комісія за надання кредиту. 
Матеріали справи містять розрахунок заборгованості за кредитним договором № 8435467 від 02.01.2025, складений ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», яким кредитодавець засвідчив, що 02.01.2025 ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 8500,00 грн та нараховано комісію за надання кредиту у розмірі 2525,35 грн, що становить 29,71 % від суми наданого кредиту. Також у розрахунку заборгованості зазначені розміри відсотків: процентна ставка – 0,01 %; процентна ставка за понадстрокове користування кредитом – 5,00 %.
Відповідно до розрахунку нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось за період з 02.01.2025 по 10.02.2025. За період з 03.01.2025 по 31.01.2025 протягом строку кредитування 30 днів були нараховані проценти за ставкою 0,01 % по 0,85 грн щодня, що становить загальний розмір 24,65 грн. 
За період з 01.02.2025 по 10.02.2025 були нараховані проценти за понадстрокове користування кредитом за процентною ставкою 5,00 % по 425,00 грн щодня, що становить загальний розмір 4250,00 грн. 
Розрахунок заборгованості не містить даних щодо оплати відповідачкою будь-яких платежів за користування кредитом.
У підсумку розрахунку зазначено, що заборгованість відповідачки за кредитним договором визначена первісним кредитором у загальному розмірі 15300,00 грн, з яких: 8500,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу; 24,65 грн – заборгованість за відсотками; 4250,00 грн – заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою; 2525,35 грн – комісія за надання кредиту. 
Надаючи оцінку зібраним по справі доказам, суд виходить з наступного.
Між сторонами існує спір, що виник з кредитних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування» та Законом «Про захист прав споживачів».
Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). 
Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 6. п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших, електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ст. 11 Закону).
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).
Відповідно до 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
За правилом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Згідно з ч.1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як передбачено ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно зі ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч.1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 
Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ч. 1 ст. 1082 ЦК України).
За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Судом встановлено, що 27.03.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено Договір факторингу № 27/03/25. 
Після відступлення права вимоги за реєстром боржників № 5 від 27.05.2025 новий кредитор ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатив на рахунок первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» обумовлену сторонами ціну продажу прав вимоги згідно Додаткової угоди № 4 від 27.05.2025 до Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025.
Як передбачено п. 4.1 Договору факторингу та ч. 1 ст. 517 ЦК України у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. До таких документів, в тому числі відносяться первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит, а також детальний розрахунок заборгованості.
Отже, з урахуванням зазначеного та вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» як новий кредитор у грошовому зобов`язанні, що виникло на підставі кредитного договору № 8435467 від 02.01.2025 укладеного з ОСОБА_1 , має інструменти та можливість, а отже повинен довести суду не лише факт прийняття позичальником пропозиції укласти кредитний договір, його умови, момент та спосіб підписання, а й реальність цього договору, тобто довести факт надання позичальнику кредитних коштів, що згідно положень ч. 2 ст. 1046 ЦК України вважається моментом укладання договору кредиту (позики).
Судом встановлено, що 02.01.2025 між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи кредитний договір № 8435467. 
Встановлено, що кредитний договір підписаний відповідачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, який був надісланий на номер телефону, що був вказаний нею при укладенні договору.
Без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти, договір позики не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19. 
Таким чином, судом встановлено, що кредитний договір був укладений та підписаний в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Товариство належним чином виконало свої договірні зобов`язання, перерахувавши на картковий рахунок відповідачки, номер якого зазначений нею у кредитному договорі, суму кредиту, що підтверджується інформацією ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 15.10.2025, яке надає платіжні послуги з переказу коштів без відкриття рахунку ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі Договору № 23-01-18/5 від 23.01.2018. 
Таким чином, позивачем доведено належними та допустимими доказами у контексті вище перелічених норм законодавства щодо виникнення між позивачем та відповідачкою зобов`язальних правовідносин
Ставлячи вимогу про стягнення з відповідачки кредитної заборгованості, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» як новий кредитор, окрім факту надання кредитних коштів відповідачці також повинен був довести перед судом, що відповідачка має прострочене грошове зобов`язання за кредитним договором а також, що розмір заборгованості первісним кредитором визначено у відповідності до умов договору та з урахуванням допущеного відповідачкою прострочення.
Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 8435467 від 02.01.2025 згідно Реєстру боржників № 5 від 27.05.2025 до Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, складеного станом на 27.05.2025, де загальна заборгованість відповідачки визначена в сумі 15300,00 грн, з яких: 8500,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу; 24,65 грн – заборгованість за відсотками; 4250,00 грн – заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою; 2525,35 грн – комісія за надання кредиту. 
Судом встановлено, що заборгованість відповідачки визначена первісним кредитором за кредитним договором протягом строку кредитування з 02.01.2025 по 31.01.2025 у загальному розмірі 11050,00 грн, що складається із суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 8500,00 грн, заборгованості за відсотками протягом строку кредитування за процентною ставко. 0,01 % - 24,65 грн, заборгованості по комісії за надання кредиту – 2525,35 грн.
Щодо заборгованості по процентам за понадстрокове користування кредитними коштами за період з 01.02.2025 по 10.02.2025 за процентною ставкою 5,00 % у загальному розмірі 4250,00 грн, суд зазначає наступне. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18) роз`яснила наступне. Проценти за користування кредитом – проценти, які нараховуються в межах строку, на який надано кредит (позику). Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами – проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Порядок виплати цих процентів врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим вони можуть бути нараховані та стягнуті після спливу визначеного договором строку кредитування.
Згідно правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 (справа №444/9519/), від 04.07.2018 (провадження №14-154цс18) та від 31.10.2018 (провадження №14-318цс18) право кредитодавця нараховувати, передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Після закінчення строку, на який надавався кредит, або у разі пред`явлення банком вимоги до позичальника про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування кредитором процентів на суму невиконаного (простроченого) грошового зобов`язання має юридичну природу відповідальності, що передбачена статтею 625 ЦК України.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Таким чином, оскільки строк кредитування за договором 30 днів сплив 31.01.2025, то проценти за понадстрокове користування кредитом за період з 01.02.2025 по 10.02.2025 у розмірі 4250,00 грн, що нараховані первісним кредитором після спливу визначеного договором строку кредитування, мають юридичну природу відповідальності, що передбачена статтею 625 ЦК України
У цьому контексті суд звертає увагу, що пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України установлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу. 
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про відмову в задоволенні вимог в частині стягнення з відповідачки процентів за понадстрокове користування позикою у розмірі 4250,00 грн.
Враховуючи, що в порушення умов договору відповідачка фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернула, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором в розмірі 11050,00 грн, що складається із суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 8500,00 грн, заборгованості за відсотками протягом строку кредитування за процентною ставкою 0,01 % – 24,65 грн, заборгованості по комісії за надання кредиту – 2525,35 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
У зв`язку з наведеним, суд доходить висновку про часткове порушення прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, й відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідачки заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом.
За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір 3028,00 грн, у розмірі визначеному у ст. 4 Закону про судовий збір, що підтверджується банківською квитанцією та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету. 
Позивачем визначено ціну позову сумою стягнення 15300,00 грн. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги частково на суму 11050,00 грн, що становить 72,22 % від ціни позову, то з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2186,82 грн (3028,00 грн х 72,22 %).
Керуючисьст. 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 8435467 від 02.01.2025 в розмірі 11050 (одинадцять тисяч п`ятдесят) грн 00 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в розмірі 2186 (дві тисячі сто вісімдесят шість) грн 82 коп. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повні найменування сторін та інших учасників справи:
позивач ? Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. № 30, м. Київ, 01032; код ЄДРПОУ 35625014,
відповідачка – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя          В.В. Хасанова