КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2026 року м. Київ справа №320/13116/25
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Панченко Н.Д., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу у місті Києві за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (код ЄДРПОУ 22933548; 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка, буд. 10), в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті пенсії відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.1996 №230/96-ВР;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити з 17.08.2024 року перерахунок та виплату основної пенсії відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1 -р(ІІ)/2021, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.1996 №230/96-ВР, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум та виплачувати мені основну пенсію у розмірі не менше восьми мінімальних пенсій за віком (без обмеження розміру пенсії максимальним розміром).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо проведення перерахунку та виплати пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", є протиправною та такою, що порушує його права та інтереси.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області проти позову заперечувало та зауважувало, що позивач перебуває на обліку органу пенсійного забезпечення та отримує пенсію за віком відповідно до статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за N 1058-IV, а не статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.91 за N 796-XII, у відповідача відсутні підстави для перерахунку пенсії у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, оскільки для переходу на інший вид пенсії та її перерахунку необхідно звернутися з відповідною заявою за затвердженою формою з повним пакетом необхідних документів.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в територіальному управлінні Пенсійного фонду України, має статус особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія І, II групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з впливом аварії на ЧАЕС та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року N 1058-IV (Закон України N 1058-IV).
Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до вимог рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 N 1-р (II)/2021, згідно ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" N 230/96-ВР від 06.06.96.
Листом відповідач повідомив, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зазначив, що відповідно до статті 45 Закону N 1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Зазначений перерахунок пенсії відповідач не провів.
Вважаючи таку відмову у перерахунку пенсії і дії протиправними позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Положеннями статті 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні засади реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначає Закон України від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII). Згідно зі статтею 49 цього Закону пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Суд враховує, що правове регулювання розмірів державних пенсій за статтею 54 Закону № 796-XII зазнало тривалої законодавчої та судової еволюції.
Рішенням Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року № 1-р(II)/2021 визнано неконституційною частину третю статті 54 Закону № 796-XII у редакції Закону № 76-VIII, яка делегувала Кабінету Міністрів України повноваження визначати мінімальні розміри пенсій по інвалідності. КСУ встановив, що у разі неприведення парламентом закону у відповідність до Конституції, відновлює дію редакція Закону № 230/96-ВР, яка гарантує інвалідам II групи пенсію у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком.
На виконання цього рішення Верховною Радою було прийнято Закон № 1584-IX (набрав чинності в цій частині з 01.07.2021), яким встановлено фіксовані мінімальні розміри (для II групи - 4800 грн).
Надалі Рішенням КСУ від 13 вересня 2023 року № 7-р(I)/2023 та Рішенням КСУ від 03 квітня 2024 року № 4-р(І)/2024 було підтверджено імперативність обов`язку держави щодо забезпечення належного рівня соціального захисту постраждалих осіб.
Зважаючи на це, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 10 грудня 2024 року у справі № 240/1121/24 констатував, що встановлення фіксованих сум звужує обсяг прав чорнобильців, а тому до спірних правовідносин щодо обчислення пенсій по інвалідності підлягає застосуванню стаття 54 Закону № 796-XII у редакції Закону № 230/96-ВР, яка визначає мінімальний розмір пенсії для осіб з інвалідністю II групи на рівні 8 мінімальних пенсій за віком.
Водночас, визначаючи можливість застосування зазначених правових позицій до обставин цієї справи, суд зазначає таке.
Матеріалами справи стверджується, що позивач є пенсіонером, має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1, II група інвалідності), та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Згідно зі статтею 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII та частиною першою статті 10 Закону № 1058-IV особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їхнім вибором.
Відповідно до абзацу другого пункту 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, якщо особа має право на отримання пенсії згідно із законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цим Законом, призначається одна пенсія за вибором особи.
Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що містяться в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих заявником.
Отже, призначення та виплата пенсії за певним Законом є результатом особистого волевиявлення особи. Якщо особа бажає змінити вид отримуваної пенсії, вона зобов`язана звернутися до контролюючого органу з відповідною заявою про переведення. Одночасне нарахування пенсії за віком за Законом № 1058-IV із перерахунком її окремих складових за правилами пенсії по інвалідності згідно із Законом № 796-XII чинним законодавством не передбачено.
Як встановлено судом, позивач звернувся до територіального управління ПФУ із заявою про перерахунок чинної пенсії за віком, тоді як правові норми статті 54 Закону № 796-XII регулюють виключно умови обчислення пенсії по інвалідності.
Матеріали справи не містять доказів звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про переведення його з пенсії за віком (Закон № 1058-IV) на пенсію по інвалідності (стаття 54 Закону № 796-XII).
За таких обставин, оскільки позивач не висловив у встановленому законом порядку волевиявлення на зміну виду пенсії, у відповідача не було правових підстав для застосування положень статті 54 Закону № 796-XII. Відтак, територіальний орган Пенсійного фонду України, відмовляючи у здійсненні перерахунку, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України.
Суд наголошує, що позивач не позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, однак такий захист є передчасним до моменту подання ним належної заяви про перехід на пенсію по інвалідності за «Чорнобильським» Законом.
При ухваленні рішення суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень, згідно з яким судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою мовою, з дотриманням балансу між стислістю та повнотою відповідей на доречні аргументи сторін. Відповідно до статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням практики ЄСПЛ як джерела права.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з їх передчасністю.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки в задоволенні позову відмовлено.
На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 17.07.2026.

Суддя  Панченко Н.Д.