Справа №442/4610/26 
Провадження №2/442/2051/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого судді Гарасимків Л.І.
при секретарі Петрів В.М.
за участю представника позивача – адвоката Антонович О.С.
відповідачки - ОСОБА_1 
представника третьої особи – відділ служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради – Павловської О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дрогобичі матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи – відділ служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у їх вихованні.,

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_2 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_1 за участю третьої особи – відділ служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у їх вихованні.
В обгрунтування позову зазначає, що з 19.04.2012 р. він та відповідачка перебували у шлюбі, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дрогобицького району Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №15. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 травня 2025 року, даний шлюб розірвано. За час перебування з Відповідачем у шлюбі мають спільних малолітніх дітей: доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На зараз вони проживають окремо, він проживає закордоном, а діти залишились проживати з Відповідачем.
Він неодноразово намагався домовитись з відповідачкою про спілкування та побачення з
дітьми. Проте дійти згоди в даному питанні нам не вдалось. І в листопаді 2025 року, він звернувся до відділу - служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради з заявою про встановлення порядку спілкування батька з дітьми. 22 грудня 2025 року, відділом - службою у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, було винесено рішення, про встановлення наступного графіку спілкування батька з дітьми: - не рідше, ніж 3 рази на тиждень - у будні дні з 19.00 до 20.00 год., у суботу та неділю у період з 17.00 до 18.00 год., за особистим номером телефону дітей та засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку (VіЬег, Те1еgгаm, WhatsAрр, Sкуре, тощо) за бажанням та згодою дітей. Також зобов`язано Відповідача не чинити перешкоди батьку у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми та попереджено батьків про адміністративну відповідальність за невиконання даного рішення.
Однак, зазначає, що виконання даного рішення відповідачкою належним чином не здійснювалось - він систематично телефонував та телефоную до дітей, пише повідомлення, проте відповіді на свої дзвінки та на повідомлення - не отримує.
Він неодноразово звертався до Відповідача, просив дати дітям поспілкуватись із ним проте на свої звернення отримував лише погрози - в повідомленнях, де відповідачка писала, щоб він не телефонував, а якщо я буде продовжувати наполягати на спілкуванні - вона буде діяти іншим чином.
Оскільки врегулювати це питання в добровільному порядку не вдалось, в лютому 2026 року, він звернувся до відділу - служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради з заявою про невиконання відповідачкою рішення Служби щодо спілкування дітей з батьком, повідомив про перешкоди у спілкуванні та з проханням встановити наявність перешкод у спілкуванні.
10 березня 2026 року, було надано відповідь, з якої вбачається, що з відповідачем проведено роз`яснювальну бесіду стосовно спілкування дітей з батьком та надано відповідь про те, що діти не бажають спілкуватись з батьком через те, що "батько вигнав їх з хати, не добре повівся з ними, кричить на них по телефону". Також вказано на необхідність батьку звернутись до фахівця Дрогобицького міського центру соціальних служб, з метою отримання рекомендацій щодо спілкування з дітьми.
Він зв`язувався неодноразово з представником центру соціальних служб з метою отримання рекомендацій щодо налагодження ситуації, що склалась, проте ситуація не так і не змінилася. 
06 травня 2026 року, його представником було подано запит до фахівця центру соціальних служб, з проханням надати інформацію про те, яка саме робота проводилась з Відповідачем щодо важливості участі батька у вихованні дітей, чи було проведено роботу з Відповідачем та батьком дітей, чи було встановлено причини небажання дітей спілкуватись з батьком та які рекомендації було надано батьку та матері щодо спілкування з дітьми. І 22 травня 2026 року, фахівцем центру соціальних служб, було надано відповідь на запит, в якій зазначено, що фахівцем центру проведено ряд соціальних послуг, а також батькам рекомендовано дотримуватись встановленого графіку спілкування, забезпечувати стабільний телефонний/відеозв`язок батька з дітьми. Відповідачу рекомендовано сприяти відновленню довіри між дітьми та батьком. Крім того у відповіді чітко зазначено, що станом на дату надання відповіді - матір підтвердила готовність дотримуватись наданих рекомендацій та не чинити перешкоди у спілкуванні батька з дітьми.
Проте, з того часу нічого не змінилось - діти на дзвінки та повідомлення не відповідають, Відповідач взагалі на контакт не йде, а роз`яснювальна бесіда з Відповідачем щодо недопустимості перешкоджання в спілкуванні дітей з батьком - результатів не дала - на дзвінки та повідомлення діти не відповідають. Відповідач не вчиняє жодних дій для того, щоб забезпечити спілкування дітей з батьком. Висловлювання дітей "вигнав з хати, не добре повівся" - це не висловлювання дітей 12 та 7 років - це висловлювання, котрі діти чують від матері, котрі формуюють негативне відношеншя дітей до батька.
Він позбавлений можливості спілкуватись з дітьми. Через проживання та роботу закордоном - спілкування з дітьми телефоном - єдиний спосіб підтримувати з ними зв`язок.
Тривала відсутність спілкування між ним та дітьми, призводить до втрати між ними сімейного зв`язку, необхідності нового формування довіри і тд. При цьому, Відповідач негативно висловлюється в присутності дітей в сторону батька, що формує в дітей негативне ставлення до нього. 
Він належним чином виконую покладені на нього обов`язки щодо утримання дітей - своєчасно сплачую аліменти, скидаю дітям гроші (окрім аліментів), передає передачки зі смаколиками, речами і тд., вітає дітей з днем народження, скидає гроші, в якості подарунку до днів народжень, тощо.
Як свідомий громадянин, він розуміє свій батьківський обов`язок приймати участь у вихованні дітей та має дуже велике бажання виховувати своїх дітей, спілкуватися з ними віддаючи своє тепло і батьківську любов. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що моє спілкування з дітьми спричинить їм шкоду - не існує.
Відтак, так як він любить своїх дітей, тому хоче особисто спілкуватися з ними, проводити з ними час, приймати активну участь у їх фізичному, духовному та моральному розвитку. І саме тому, для задоволення інтересів його дітей та належного виконання покладених на нього батьківських прав та обов`язків, змушений звернутись з проханням про встановлення наступного режиму спілкування з дітьми, а саме : 
- На час перебування батька дітей - ОСОБА_2 закордоном:
•щоденно в будні дні з 19:30 год. - до 20:30 год., вихідні дні - з 11:00 до 12:00 год. засобами телефонного зв`язку та відеозв`язку через додатки VіЬег, Те1еgгаm, WhatsAрр,  тощо в присутності представника Відділу - служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради.
-В період перебування батька дітей - ОСОБА_2 в Україні:
•Кожна перша та четверта субота - з 10.30 год. до 17.00 год. неділі без присутності матері з*можливістю залишитись дітям на ночівлю в батька. При цьому батько вправі особисто забирати дітей з місця, де на той час перебувають діти або яке погоджене між батьками;
•Необмежене спілкування з дітьми особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку у вільний від навчання час;
•Батько має право забирати дітей зі школи, гуртків, інших занять у дні побачень дітей з батьком;
•Забирати дітей в день народження батька, якщо цей день припадає на вихідний. Якщо день народження припадає на будній день - забирати дітей у найближчий вихідний, з метою святкування дня народження батька;
•Почергове святкування свят (Новий Рік, Різдво, Великдень) з батьками - один рік з матір`ю, один рік з батьком, з наданням можливості другому з батьків привітати дітей;
•Дні народження дітей святкувати почергово - один рік з матір`ю, один рік з батьком, з наданням можливості привітати дітей другому з батьків.
•У випадку, якщо діти хворіють - зустріч з батьком має бути перенесена на інший день, для забезпечення інтересів дітей. При цьому батько має право провідати дітей за місцем її перебування.
Та зобов"язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкоди у спілкуванні із дітьми.
В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з"явився. 
Представник позивача адвокат Антонович О.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, посилаючсь на обставини викладені у позовній заяві, зазначила, що відповдіачка систематично чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дітьми,  не вчиняє жодних дій для того, щоб забезпечити спілкування дітей з батьком. Висловлювання дітей "вигнав з хати, не добре повівся" - це не висловлювання дітей 12 та 7 років - це висловлювання, котрі діти чують від матері, котрі формуюють негативне відношеншя дітей до батька. Просить задоволити позов та зобов"язати ОСОБА_1 не чинити позивачу ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні із дітьми. Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати та витрати на правову допомогу в розмірі 16 500 грн.
Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні дала пояснення, що не заперечує щодо спілкування батька з дітьми. Навпаки погоджується, щоб останній приїхав та брав дітей на прогулянку, брав особисту участь у їх вихованні та спілкуванні. Зазначила, що діти самі не бажають з ним спілкуватися, а він не намагається з ними налагодити контакт. Щодо телефонних дзвінків батька до дітей, то вона не може контролювати телефони дітей та змушувати їх відповідати на дзвінки батька. А вона жодних перешкод у спілкуванні батька з дітьми не чинить. 
Представник третьої особи – відділу служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради  Павловська О.В., в частині вимог щодо встановлення наступного режиму спілкування з дітьми з батьком , а саме на час перебування батька дітей - ОСОБА_2 закордоном: щоденно в будні дні з 19:30 год. - до 20:30 год., вихідні дні - з 11:00 до 12:00 год. засобами телефонного зв`язку та відеозв`язку через додатки VіЬег, Те1еgгаm, WhatsAрр,  тощо в присутності представника Відділу - служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради заперечила, що інших вимог покладається на думку суду. Зазначила, рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради від 22.12.2025 року № 397 " Про вирішення питань пов"язаних зв захистом дітей" було встановлено порядок спілкування ОСОБА_2 з його малолітними дітьми. Крім того зазначила, що на адвокатський запит щодо вчинення перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні батька з дітьми службою у справах дітей було надана відповідь , що підтсав про притягнення матері дітей ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними того з батьків, хто проживає окремо від дітей , немає. 
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. 
За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України "Про охорону дитинства").
Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").
Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).
Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами
Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54), і, з метою дотримання такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі "Johansen v. Norway" від 07 серпня 1996 року, § 78).
Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.
У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Суд може відмовити в задоволенні позову про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною якщо цього вимагають інтереси дитини, зокрема якщо будуть встановлені обставини, які перешкоджають спілкуванню. Наприклад, неправомірна або негідна поведінка окремо проживаючого батька в період спілкування з дитиною (з`явлення до дитини в нетверезому стані, налаштовування її проти другого з батьків, схилення до вчинення аморальних вчинків, здійснення відносно дитини насильницьких дії, примус її до надмірної праці, застосування жорстоких форм покарання, зловживання батьківськими правами тощо).
За правилами статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що сторони з 19.04.2012 р. перебували у шлюбі, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дрогобицького району Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №15. 
 Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 травня 2025 року, даний шлюб розірвано.
Сторони мають спільних малолітніх дітей: доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 05.06.2014 року ) та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 від 17.05.2019 року) .
Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з відповідачкою ОСОБА_1 .
Згідно рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради № 397 від 22.12. 2025 року вбачаєтся, що було встановлено порядок спілкування ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , а фактично проживає Чеська Республіка з його малолітніми дітьми: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з матір"ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 не рідше, ніж 3 рази на тиждень - у будні дні з 19.00 до 20.00 год., у суботу та неділю у період з 17.00 до 18.00 год., за особистим номером телефону дітей та засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку (VіЬег, Те1еgгаm, WhatsAрр, Sкуре, тощо) за бажанням та згодою дітей. Також зобов`язано відповідача не чинити перешкоди батьку у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми та попереджено батьків про адміністративну відповідальність за невиконання даного рішення.
Згідно відповіді відділу служби у справах дітей виконкому Дрогобицької міської Ради №
186 від 10.03.2026 на адвокатський запит, вбачається, що службою у справах дітей було відібрано пояснення від ОСОБА_1 стосовно викладених у запиті тверджень з приводу вчинення останньою перешкод батьку у спілкуванні з дітьми, де ОСОБА_1 вказала, що такі твердження не відповідають дійсності. З останньою було проведено роз"яснювальну бесіду та рекомендовано звернутися до Дрогобицького міського центру соціальних служб з метою надання відповідної психологічної допомоги. Також було проведено спілкування з дітьми, та з"ясовано, що останні не мають бажання спілкуватися з батьком , де останньому також було рекомендовано звернутися до фахівця Дрогобицького міського центру соціальних служб. І підстав до притягнення матері ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними того з батьків , хто проживає окремо відсутні. 
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного із батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачем не надано до суду доказів тому, що відповідачка створює йому перешкоди в спілкуванні з дітьм, шо остання ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, Крім того, відповідач на даний час перебуває за межами України, і останній не зазначив місце свого проживання, куди він бажав забирати дітей. Не надано відповідних доказів кому належить майно, де б він міг зустрічатися з дітьми, не проведено обстеження умов проживання позивача та чи створені належні умови для проживання дітей на час перебування останніх з ними. 
Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
В судовому засіданні судом встановлено, що права позивача ОСОБА_2 в частині спілкування з дітьми та визначення способів участі у вихованні дітей, які були визначені рішенням відділу служби у справах дітей виконкому Дрогобицької міської Ради ніким не порушуються та не оспорюються, навпаки відповідачка не заперечує, щоб батько дітей спілкувався з ними, не заперечує, щоб той брав участь у їх вихованні та спілкуванні.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача;
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 23 ЦК України, ст.ст.141, 153, 157, 159 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 12, 81, 258, 354 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи – відділ служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у їх вихованні, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду .
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст рішення суду виготовлено 24.07.2026 року.

Суддя Л.І. Гарасимків