| | Справа № 358/850/26  Провадження № 2/358/868/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2026 року м. Богуслав 

Богуславський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Романенко К.С.,
за участю секретаря судового засідання Шпак К.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в м. Богуслав цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

В С Т А Н О В И В: 

13.05.2026 представник ТОВ «Споживчий центр» Мохир Я.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором №12.09.2025-100000240 від 12.09.2025 у розмірі 26270,00 грн. та судові витрати по справі: 2662,40 грн. сплаченого судового збору та 150,00 грн. витрат, пов`язаних з надсиланням відповідачу позовної заяви у паперовій формі листом з описом вкладення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферти) №12.09.2025-100000240 від 12.09.2025.
Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 9000,00 грн. на наступних умовах: 1) Дата надання/видачі кредиту 12.09.2025; 2) Сума кредиту: 9000,00 грн.; 3) Строк, на який надається кредит – 217 днів з дати його надання; 4) Дата повернення (виплати) кредиту 16.04.2026; 5) Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку виплати кредиту/строку договору не передбачена. У позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування; 6) Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування, застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів; 7) Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентн ставка «Стандарт»; 8) Комісія, пов`язана з наданням кредиту 9% від суми кредиту та дорівнює 720,00 грн. 9) Комісія, пов`язана з обслуговуванням кредитної заборгованості 720,00 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом.
Також сторони домовилися, що позичальник, у разі прострочення виконання зобов`язання за договором зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 170000% річних від суми заборгованості за весь час прострочення відповідно до ст. 625 ЦК України.
Договір підписано позичальником електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилався на фінансовий номер телефону, вказаний позичальником. Під час укладення кредитного договору ОСОБА_1 пройшла ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку.
На виконання умов договору позивач надав відповідачу кредитні кошти шляхом перерахування на картку № НОМЕР_1 , яку ОСОБА_1 вказала при укладенні договору.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав, натомість відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату подання позову утворилась заборгованість в розмірі 26270,00 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9000,00 грн; заборгованості по процентам в розмірі 11060,00 грн., по комісії, пов`язаній з видачею кредиту 90,00 грн., 1620,00 грн. комісії за обслуговування кредиту, 4500,00 грн. відсотків нарахованих по ст. 625 ЦК України, яку позивач просить стягнути з відповідача.
Також представник позивача зазначив, що боржником було проведено часткову оплату заборгованості у розмірі 3200,00 грн. 12.10.2025.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Богуславського районного суду Київської області від 13.05.2026 справу передано на розгляд судді Романенко К.С.
Ухвалою від 30.06.2026 відкрито провадження в справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву та встановлено строк для його подання.
Станом на 28.08.2026 відповідач ОСОБА_1 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася.
Суд, розглянувши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Із матеріалів справи встановлено, що 12.09.2025 ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Споживчий центр» із заявою про укладення кредитного договору, відповідно до умов якої сума кредиту становила 8000,00 грн., строк кредитування – 217 днів, дата повернення кредиту – 16.04.2026.
У заявці також визначено процентну ставку за користування кредитом, комісію, пов`язану з наданням кредиту, у розмірі 9 % від суми кредиту, що становить 720,00 грн., а також комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 720,00 грн. у кожному з двох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. 
До заявки додано графік платежів, яким визначено порядок та строки виконання позичальником своїх зобов`язань. 
Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору датована 12.09.2025.
Відповідно до п. 3.1 Договору за цим Договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію (ї) (якщо комісія (ї) встановлена(і) договором).
Як зазначено в п. 3.2. Договору кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно з п. 4.1 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача НОМЕР_1 .
Виходячи з положень п. 4.3 Договору днем надання кредиту вважається: списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. У випадку, якщо дата ініціювання платіжної операції з надання кредиту не співпадає з датою завершення цієї платіжної операції з надання кредиту, днем/датою надання кредиту є дата ініціювання цієї платіжної операції, якщо платіжна операція була завершена (навіть у випадку її завершення в пізнішу дату). Неможливість завершення ініційованої кредитодавцем платіжної операції з надання кредиту не з вини кредитодавця є скасувальною обставиною та призводить до припинення прав і обов`язків сторін за даним Договором, включаючи обов`язок кредитодавця з надання кредиту. Неможливість видачі кредиту готівкою у зв`язку з нез`явленням позичальника для її отримання у дату надання/видачі кредиту, зазначену в Заявці, є скасувальною обставиною та призводить до припинення прав і обов`язків сторін за даним Договором, включаючи обов`язок кредитодавця з надання кредиту. У випадку настання вказаних скасувальних обставин даний Договір є розірваним та припиненим з Дати надання/видачі кредиту, зазначеної в Заявці У випадку перерахування коштів Позичальником на поточний рахунок Кредитодавця, Позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу. Сторони домовились, що зобов`язання за договором можуть виконуватись як шляхом перерахування одного, так і шляхом перерахування декількох платежів, однак з дотриманням строків та інших умов виконання зобов`язань, встановлених договором.
Відповідно до п. 6.1 Договору Позичальник зобов`язується використати Кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни:
а) повернення кредиту, сплата Процентів, Комісій - у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти;
б) неустойки, яка може бути нарахована Кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення Кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій
На виконання умов зазначеного договору 12.09.2025 ТОВ «Споживчий центр» перерахувало ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 8000,00 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «УПР» від 06.05.2026 (а.с. 21).
У подальшому, 23.10.2025 між сторонами було укладено Примірну пропозицію про укладення додаткового договору (оферти) до кредитного договору, відповідно до якої загальна сума кредиту була визначена у розмірі 9000,00 грн. та складалася з усіх траншів, зазначених у кредитному договорі від 12.09.2025 та укладених сторонами додаткових договорах. Відповідач 23.10.2025 підписала примірну відповідь (акцепт) про прийняття пропозиції про укладення додаткового договору до кредитного договору (кредитної лінії) електронним підписом одноразовим ідентифікатором К429, отриманим на номер телефону: НОМЕР_2 та Паспорт споживчого кредиту (одноразовим ідентифікатором А429) (а.с. 23-27).
З умов вказаної пропозиції вбачається, що позичальнику було надано другий транш у розмірі 1000,00 грн. із датою його видачі 23.10.2025. Строк кредитування за другим траншем визначено 176 днів з дати його надання. При цьому за надання другого траншу передбачено комісію у розмірі 9 %, що становить 90,00 грн., а також комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 810,00 грн.
На виконання умов додаткової пропозиції 23.10.2025 ТОВ «Споживчий центр» перерахувало ОСОБА_1 другий транш кредиту у розмірі 1000,00 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «УПР» від 06.05.2026 (а.с. 22).
Таким чином, загальний розмір фактично наданих відповідачу кредитних коштів за договором становить 9000,00 грн., з яких 8000,00 грн. було перераховано 12.09.2025 та 1000,00 грн. – 23.10.2025.
В порушення умов Договору ОСОБА_1 у встановлений строк грошові кошти не повернула, у зв`язку з чим, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 12.09.2025-100000240 від 12.09.2025, утворилася заборгованість у загальному розмірі 26270,00 грн., яка складається з основного боргу у розмірі 9000,00 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 11060,00 грн., залишку комісій у розмірі 1710,00 грн. та відсотків, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.
Із зазначеного розрахунку заборгованості також вбачається, що на виконання умов Договору відповідач ОСОБА_1 12.10.2025 здійснила часткове погашення заборгованості у розмірі 3200,00 грн. (а.с. 52).
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів.
Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, зокрема сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі статтею 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Водночас відповідно до частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Правовідносини між сторонами також регулюються Законом України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні, права та обов`язки кредитодавців і споживачів, а також встановлює вимоги до договорів про споживчий кредит.
Згідно з положеннями зазначеного Закону загальні витрати за споживчим кредитом включають витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у тому числі проценти, комісії та інші обов`язкові платежі, передбачені договором, що підлягають врахуванню при визначенні загальних витрат за споживчим кредитом.
Оскільки кредитний договір між сторонами укладено в електронній формі, суд також враховує положення законодавства, що регулює порядок укладення та підписання електронних правочинів.
Відповідно до законодавства у сфері електронної комерції одноразовий ідентифікатор є алфавітно-цифровою послідовністю, яка може використовуватися особою для прийняття пропозиції укласти електронний договір, а електронний підпис одноразовим ідентифікатором використовується для підписання такого електронного правочину.
Електронний документ за умови наявності передбачених законом обов`язкових реквізитів має юридичну силу, а електронний підпис використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа.
Отже, при вирішенні спору суд має встановити факт укладення між сторонами кредитного договору, обсяг та умови взятих відповідачем зобов`язань, факт отримання кредитних коштів, строки та порядок їх повернення, а також перевірити правильність нарахування позивачем сум, заявлених до стягнення, окремо за кожним видом заборгованості.
Судом встановлено, що кредитний договір між сторонами укладено в електронній формі із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Кредитний договір від 12.09.2025 та примірну пропозицію про укладення додаткового договору від 23.10.2025 ОСОБА_1 підписала шляхом використання одноразових ідентифікаторів, надісланих кредитодавцем на зазначений нею фінансовий номер телефону.
Відповідач на веб-сайті позивача подала заявку на отримання кредиту, ознайомилася з умовами його надання та підтвердила їх, після чого позивач надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді SMS-повідомлення, який був використаний відповідачем для підтвердження укладення кредитного договору.
Відповідно до пункту 10.1 Договору він набирає чинності з дати отримання кредитодавцем в інформаційній системі кредитодавця від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону, вказаний при реєстрації в інформаційній системі кредитодавця.
Згідно з частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 12 зазначеного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Отже, суд доходить висновку, що кредитний договір та примірну пропозицію про укладення додаткового договору сторони уклали в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а тому за правовими наслідками вони прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі. При їх укладенні сторони досягли згоди щодо істотних умов правочинів, у зв`язку з чим між ними виникли відповідні цивільні права та обов`язки.
Факт укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується сукупністю наявних у справі доказів, зокрема кредитним договором (офертою), заявою відповідача про отримання кредиту, графіками платежів, відповідями позичальника про прийняття пропозицій (акцептами), примірною пропозицією про укладення додаткового договору, документами щодо перерахування кредитних коштів та розрахунком заборгованості.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, відзиву на позов не подала та не надала суду доказів, які б спростовували факт укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів або обґрунтованість заявлених позивачем вимог.
Відповідно до статей 76, 77, 78, 80, 81, 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеними обставини укладення між сторонами кредитного договору, надання відповідачу кредитних коштів у загальному розмірі 9000,00 грн., з яких 8000,00 грн. перераховано 12.09.2025 та 1000,00 грн. – 23.10.2025, а також виникнення у відповідача обов`язку щодо їх повернення на умовах, визначених договором.
Як встановлено судом, відповідач належним чином свої зобов`язання щодо повернення отриманих кредитних коштів не виконала. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 12.09.2025-100000240 від 12.09.2025 позивач визначив загальний розмір заборгованості у сумі 26270,00 грн., яка складається з основного боргу у розмірі 9000,00 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 11060,00 грн., залишку комісій у розмірі 1710,00 грн. та процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, у розмірі 4500,00 грн.
Із зазначеного розрахунку також вбачається, що 12.10.2025 відповідач здійснила часткове погашення заборгованості у розмірі 3200,00 грн. (а.с. 52).
У зв`язку з наведеним суд вважає за необхідне перевірити обґрунтованість та правильність нарахування кожної складової заявленої до стягнення заборгованості.
Щодо заборгованості за основною сумою кредиту суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, відповідно до умов кредитного договору від 12.09.2025 відповідачу було надано кредит у розмірі 8000,00 грн., а відповідно до укладеної 23.10.2025 примірної пропозиції про укладення додаткового договору відповідачу надано другий транш у розмірі 1000,00 грн. Таким чином, загальний розмір фактично отриманих відповідачем кредитних коштів становить 9000,00 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості позивач визначив залишок основної суми кредиту у розмірі 9000,00 грн. При цьому здійснена відповідачем 12.10.2025 оплата у розмірі 3200,00 грн. не призвела до зменшення суми основного боргу, оскільки відповідно до наданого позивачем розрахунку зазначені кошти були зараховані в рахунок погашення інших складових заборгованості.
З огляду на те, що факт отримання відповідачем кредитних коштів у загальному розмірі 9000,00 грн. підтверджений матеріалами справи, а доказів їх повернення у відповідному розмірі відповідачем суду не надано, суд доходить висновку про обґрунтованість вимоги позивача щодо стягнення 9000,00 грн. основної суми заборгованості за кредитом.
Щодо заборгованості за процентами за користування кредитом суд зазначає наступне.
Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язана повернути отримані кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними у розмірі та порядку, визначених договором.
Як встановлено судом, умовами кредитного договору передбачено сплату процентів за користування кредитними коштами, а відповідач свої зобов`язання щодо їх сплати належним чином не виконала.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором за відповідачем обліковується заборгованість за процентами за користування кредитними коштами у розмірі 11060,00 грн.
Відповідач належність та правильність нарахування зазначеної суми не заперечувала, відзиву на позов та власного розрахунку заборгованості суду не надала, доказів на спростування розрахунку позивача матеріали справи не містять.
Оцінивши наданий позивачем розрахунок заборгованості у сукупності з іншими доказами у справі, суд доходить висновку, що вимога про стягнення 11060,00 грн. заборгованості за процентами за користування кредитними коштами є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення комісії за надання кредиту та комісії за обслуговування кредитної заборгованості
Як встановлено судом, умовами кредитного договору передбачено сплату позичальником комісії, пов`язаної з наданням кредиту, у розмірі 9 % від суми відповідного траншу, що становить 720 грн. За надання другого траншу кредиту в розмірі 1000,00 грн. така комісія становить 90,00 грн. та включена позивачем до розрахунку заборгованості.
Судом встановлено, що другий транш у розмірі 1000,00 грн. фактично був наданий відповідачу 23.10.2025, а умова щодо сплати комісії за його надання була погоджена сторонами при укладенні відповідної додаткової пропозиції. Відповідачем доказів сплати зазначеної комісії або заперечень щодо її розміру та підстав нарахування суду не надано. За таких обставин суд вважає вимогу позивача про стягнення комісії за надання другого траншу кредиту в розмірі 90,00 грн. обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Разом з тим, умовами кредитного договору передбачено також комісію за обслуговування кредитної заборгованості, яка за першим траншем становила 720,00 грн. у кожному з двох чергових періодів, а за другим траншем – 810,00 грн. Позивачем до стягнення заявлено залишок такої комісії у загальному розмірі 1620,00 грн.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом включають, зокрема, витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у тому числі проценти, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, витрати кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Водночас саме по собі визначення у договорі плати за обслуговування кредитної заборгованості не свідчить про наявність у кредитодавця права на її стягнення. Кредитодавець має довести, що така плата є оплатою конкретних додаткових або супутніх послуг, які фактично надаються споживачу та не охоплюються його основним обов`язком щодо надання кредиту.
Як убачається з умов договору, комісія за обслуговування кредитної заборгованості визначена як плата за організацію та забезпечення інформаційної підтримки позичальника, можливість здійснення платежів, відновлення пароля, інформування про дати платежів, консультаційні та інші послуги, пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості.
Разом з тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів фактичного надання відповідачу таких додаткових послуг, їх обсягу, періодичності та вартості, а також доказів того, що відповідач замовляла такі послуги окремо від отримання кредиту.
За таких обставин суд доходить висновку, що вимога про стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1620,00 грн. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Таким чином, із заявлених позивачем до стягнення комісій у загальному розмірі 1710,00 грн. суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню, лише комісію за надання другого траншу кредиту у розмірі 90,00 грн., тоді як у стягненні комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1620,00 грн. слід відмовити.
Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦКУ у розмірі 4500,00 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час, а Договір укладено 12.09.2025, тобто після введення воєнного стану.
Враховуючи викладене, заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦКУ у розмірі 4500,00 грн. не підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.1, п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що під звернення до суду позивачем понесені витрати у вигляді судового збору в сумі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №СЦ00103435 від 08.05.2026 та витрати на відправку поштової кореспонденції у розмірі 130,00 грн., що підтверджується реєстром відправлень Укрпошта від 07.05.2026. Оскільки вимоги позивача задоволено частково на суму 20150,00 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 2042,15 грн. та витрати на відправку поштової кореспонденції у розмірі 99,71 грн.
Керуючись ст.ст. 626, 625, 638, 1054 ЦК України, ст.ст. 133, 141, 76, 81, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, 

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 12.09.2025-100000240 від 12.09.2025 у розмірі 20150 (двадцять тисяч сто п`ятдесят) гривень 00 копійок, яка складається із: 9000,00 грн. тіла кредиту, 11060,00 грн. процентів за користування кредитом та 90,00 грн. комісії за видачу кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати, понесені на сплату судового збору у розмірі 2042 (дві тисячі сорок дві) гривні 15 копійок та витрати з відправки поштової кореспонденції у розмірі 99 (дев`яносто дев`ять) гривень 71 копійка.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м.Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ 37356833).
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 

Головуючий: суддя | К. С. Романенко