УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/9587/23 Головуючий у 1-й інст. Адамович О. Й. 
Категорія 84 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Коломієць О. С.,
суддів Талько О. Б., Шалоти К. В.,
з участю секретаря
судового засідання Драч Т. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/9587/23 за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Матвієнка Богдана Олеговича, за участю боржника ОСОБА_2 
за апеляційними скаргами Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 
на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 11 лютого 2026 року та на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 03 березня 2026 року, постановлені під головуванням судді Адамовича О. Й.,
установив:
У січні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, у якій просила визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Корольовського ВДВС у м. Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Богдана Матвієнка під час здійснення розрахунку заборгованості за аліментами у період з 28.09.2023 до 26.12.2025 у формі довідки-розрахунку від 26.12.2025 № 112902 у виконавчому провадженні № 73216496; зобов`язати старшого державного виконавця Корольовського ВДВС у м. Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Богдана Матвієнка (уповноважених осіб) здійснити новий розрахунок заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні № 73216496 відповідно до вимог статті 195 СК України та статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначивши щомісячну суму аліментів, яка підлягає стягненню у розмірі - 1/4 частки від середньої заробітної плати працівника по регіону (місцевості), використовуючи актуальні показники середньої заробітної плати в цілому по Україні у період дії воєнного стану в Україні.
На обґрунтування скарги зазначала, що на примусовому виконанні у Корольовському ВДВС у м. Житомирі перебуває виконавче провадження № 73216496 з виконання судового наказу у справі № 296/9587/23, виданого 16.10.2023 Корольовським районним судом м. Житомира. Зазначеним судовим наказом з ОСОБА_2 стягуються на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина — ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
01.12.2025 у відповідь на адвокатський запит старшим державним виконавцем Корольовського ВДВС у м. Житомирі Богданом Матвієнком було надано довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів відповідно до статті 195 СК України, у якій розрахунок розміру нарахованих аліментів здійснено виходячи із середньої заробітної плати для місцевості, оскільки боржник ОСОБА_2 не працював у відповідний період нарахування аліментів. 
26.12.2025 у відповідь на інший адвокатський запит державним виконавцем було надано нову довідку-розрахунок, зі змісту якої вбачається, що протягом періодів, коли непрацюючий боржник ОСОБА_2 сплачував аліменти у розмірі, не меншому, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, заборгованість за аліментами державним виконавцем не нараховувалась, а розмір нарахованих аліментів змінено на мінімальний розмір. Підставою для такого підходу державний виконавець зазначив відсутність доходів боржника та добровільну щомісячну сплату боржником аліментів у мінімальному гарантованому розмірі, що підтверджувалося квитанціями, наданими адвокатом боржника.
На думку скаржника, дії державного виконавця під час здійснення розрахунку заборгованості за аліментами у період з 28.09.2023 до 26.12.2026 у формі довідки-розрахунку від 26.12.2025 №112902 у виконавчому проваджені №73216496 є неправомірними та такими, що порушують права та законні інтереси дитини, оскільки фактично зменшується розмір аліментів, які боржник зобов`язаний сплачувати на підставі судового рішення. Добровільна сплата непрацюючим боржником аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не впливає на показник, від якого державний виконавець зобов`язаний визначати 1/4 частку від усіх видів заробітку (доходу) у випадку, коли боржник не працює або є фізичною особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування. Крім того, державний виконавець безпідставно визначив розмір аліментів боржника ОСОБА_2 без урахування актуальних показників середньої заробітної плати. 
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 11 лютого 2026 року скаргу задоволено. Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Корольовського ВДВС у м. Житомирі Богдана Матвієнка під час здійснення розрахунку заборгованості за аліментами у період з 28.09.2023 до 26.12.2025 у формі довідки-розрахунку від 26.12.2025 №112902 у виконавчому провадженні № 73216496. Зобов`язано старшого державного виконавця Корольовського ВДВС у м. Житомирі Богдана Матвієнка (уповноважених осіб) здійснити новий розрахунок заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні №73216496 відповідно до вимог статті 195 СК України та статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначивши щомісячну суму аліментів, яка підлягає стягненню у розмірі - 1/4 частки від середньої заробітної плати працівника по регіону (місцевості), використовуючи актуальні показники середньої заробітної плати в цілому по Україні у період дії воєнного стану в Україні.
Додатковою ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 03 березня 2026 року стягнуто з Корольовського ВДВС у м. Житомирі на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 200,00 грн.
Не погоджуючись з ухвалою від 11 лютого 2026 року, Корольовський ВДВС у м. Житомирі подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та відмовити в задоволенні скарги.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що дійсно на примусовому виконанні в Корольовському ВДВС у м. Житомирі перебуває виконавче провадження за № 73216496 з виконання судового наказу №296/9587/23 виданого Корольовським райсудом м. Житомира 01.11.2023 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 з всіх видів заробітку(доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.09.2023 і до досягнення дитиною повноліття. 
Звертає увагу, що мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 03.11.2023 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 25.11.2025 на адресу відділу надійшов адвокатський запит № 8 від 25.11.2025 щодо перерахування заборгованості зі сплати аліментів від представника стягувача адвоката Ясинецької-Писаревської Н.М.
На підставі вищевикладеного державним виконавцем нараховано борг відповідно до ст.195 Сімейного кодексу України, який станом 01.12.2025 становив 49 887,67 грн, про що складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, в якому зазначено, що «заборгованість нарахована, виходячи з наявних в матеріалах виконавчого провадження розпоряджень про перерахування коштів стягувачу. При пред`явленні боржником квитанцій про сплату аліментів державним виконавцем буде здійснений перерахунок заборгованості по аліментах». 01.12.2025 державним виконавцем направлено довідку-розрахунок на електронну адресу представника стягувача адвоката Ясинецької-Писаревської Н.М. 15.12.2025 до відділу надійшла заява від адвоката Музиченко Ю.В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 разом з квитанціями про сплату аліментів за кожен місяць з моменту призначення судом аліментів. 
У зв`язку з пред`явленням ОСОБА_2 квитанцій про сплату аліментів державним виконавцем здійснений перерахунок заборгованості по аліментах про що державним виконавцем складено довідку-розрахунок від 15.12.2025 з якої вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів відсутня, оскільки боржник згідно відповідей Пенсійного фонду України та Державної податкової служби України (останні 11.12.2025) не перебуває платником податків в органах ДПС та доходів не отримує, тому сплачує 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто у розмірі, визначеному виконавчим документом, та не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України.
Не погоджуючись з ухвалою від 11 лютого 2026 року, адвокат Музиченко Ю.В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при здійсненні розрахунку заборгованості по аліментам особі, яка не працює і не має доходу, розмір аліментів дійсно розраховується виходячи з середньої заробітної плати працівника по регіону (місцевості). Однак, ОСОБА_2 згідно з довідкою МСЕК серії 12 ААГ № 415709 з 30.10.2023 до 01.11.2025 була встановлена 3 група інвалідності внаслідок загального захворювання та протипоказана важка фізична праця, що обмежило його у можливості працевлаштування. 
Звертає увагу, що ОСОБА_2 отримував дохід у вигляді пенсії по інвалідності, яка тільки в період з вересня 2024 року по жовтень 2025 року не перевищувала 1 907,50 грн та суми у розмірі 3 038,00 грн. Інвалідність не звільняє платника аліментів від обов`язку утримувати дитину. 
Однак суд першої інстанції не врахував такі обставини, як стан здоров`я платника аліментів, наявність доходу у вигляді пенсійних виплат, зобов`язання утримувати ще дитину від першого шлюбу і зобов`язання по аліментам у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на двох дітей, які погашалися за рахунок всієї пенсії платника аліментів, вчасне виконання зобов`язань щодо утримання дітей в тих розмірах, які визначалися виконавцем з боку ОСОБА_2 без заборгованості.
У відзиві на апеляційну скаргу Корольовського ВДВС у м. Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції Українина ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 11.02.2026, адвокат Ясинецька – Писаревська Н.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу - без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що добровільна сплата боржником аліментів у мінімальному розмірі не впливає на визначення бази для розрахунку заборгованості і не звільняє державного виконавця від обов`язку застосовувати встановлений законом механізм. 
Вказує, що нарахування заборгованості виходячи з 50 % прожиткового мінімуму у випадку непрацюючого боржника прямо суперечить частині 2 статті 195 СК України та змісту виконавчого документа, яким передбачена 1/4 частка доходу, але не менше мінімального гарантованого розміру.
У відзиві на апеляційну скаргу адвоката Музиченко Ю.В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 11 лютого 2026 року, адвокат Ясинецька – Писаревська Н.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу - без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.
На обґрунтування відзиву зазначає, що сам по собі факт відсутності офіційного працевлаштування боржника є достатньою підставою для застосування механізму розрахунку, виходячи із середньої заробітної плати по регіону, що узгоджується з позицією Об`єднаної палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеній у постанові від 02.03.2026 у справі № 133/2281/24.
Вказує, що станом на 15.12.2025 на банківських рахунках боржника знаходились грошові кошти у сумі 28 163,69 грн, які були примусово стягнуті державним виконавцем у рахунок погашення заборгованості по аліментах. Вказане підтверджується скаргою, поданою 16.01.2026 представником ОСОБА_2 , адвокатом Музиченко Ю.В. на дії старшого державного виконавця Богдана Матвієнка у виконавчому провадженні № 73216496 та платіжними інструкціями № 13442 від 04.12.2025, № 13518 від 09.12.2025. Наявність зазначеної суми коштів спростовує доводи боржника про отримання виключно пенсії у незначному розмірі та свідчить про наявність інших доходів.
Не погоджуючись з додатковою ухвалою від 03 березня 2026 року, Корольовський ВДВС у м. Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить додаткову ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви представника стягувача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що державний виконавець здійснює свої повноваження від імені держави та у межах компетенції, визначеної законодавством, а діяльність органів державної виконавчої служби фінансується за рахунок коштів державного бюджету. За таких умов покладення на орган державної виконавчої служби обов`язку щодо компенсації витрат на правничу допомогу без наявності прямої правової підстави фактично призводить до необґрунтованого витрачання бюджетних коштів. 
Зауважує, що суд першої інстанції не перевірив належним чином реальність, необхідність та співмірність заявлених витрат на професійну правничу допомогу.
У відзиві на апеляційну скаргу Корольовського ВДВС у м. Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України адвокат Ясинецька – Писаревська Н.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просить залишити додаткову ухвалу від 03 березня 2026 року без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.
Зазначає, що правомірність стягнення витрат з органу державної виконавчої служби у разі задоволення скарги узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.01.2023 року у справі № 761/13085/14-ц. 
Вважає, що доводи апеляційної скарги, які ґрунтуються на інших висновках Верховного Суду, є нерелевантними до спірних правовідносин та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвал суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги Корольовського ВДВС у м. Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , підлягають до часткового задоволення з таких підстав.
Судом під час розгляду справи встановлено, що на підставі судового наказу Корольовського районного суду м. Житомира від 16.10.2023 у справі № 296/9587/23 вирішеностягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі – 1/4 з всіх видів заробітку (доходів) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.09.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до постанови старшого державного виконавця Корольовського ВДВС у м. Житомирі Левківського А.М. від 03.11.2023 відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №296/9587/23 від 01.11.2023 (а.с. 9).
25.11.2025 адвокат Ясинецька-Писаревська Н.М. звернулася до Корольовського ВДВС у м. Житомирі із заявою, в якій просила надати довідку-розрахунок заборгованості та/або повну інформацію про нараховані, сплачені суми аліментів із зазначенням періодів нарахування, розміру середньої заробітної плати для відповідної місцевості у відповідний календарний місяць, дат і сум сплати боржником згідно з судовим наказом у справі №296/9587/23, виданим 16.10.2023 Корольовським районним судом м. Житомира за період з дати відкриття виконавчого провадження № 73216496 по сьогодні (а.с. 4).
01.12.2025 старшим державним виконавцем Богданом Матвієнком проведено розрахунок заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні №73216496, про що складено довідку-розрахунок за вих. №107062, у якій загальна сума боргу зі сплати аліментів ОСОБА_2 станом на 01.12.2025 становить 49 887,66 грн (а.с. 5 - 6).
22.12.2025 адвокат Ясинецька-Писаревська Н.М. звернулася до Корольовського ВДВС у м. Житомирі із заявою, в якій просила надати довідку-розрахунок заборгованості та/або повну інформацію про нараховані, сплачені суми аліментів, із зазначенням періодів нарахування, розміру середньої заробітної плати для відповідної місцевості у відповідний календарний місяць, та дат і сум сплати боржником згідно з судовим наказом у справі №296/9587/23, виданим 16.10.2023 Корольовським районним судом м. Житомира за період з дати відкриття виконавчого провадження № 73216496 по сьогодні (а.с. 7).
26.12.2025 старшим державним виконавцем Богданом Матвієнком проведено розрахунок заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні №73216496, про що складено довідку-розрахунок за вих. №112902, у якій заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 станом на 26.12.2025 відсутня (а.с. 11-12).
Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки старшим державним виконавцем Богданом Матвієнко складено довідку-розрахунок щодо нарахування заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_4 від 26.12.2025 без урахування вимог частини 1, 3 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», частини 1 статті 195 СК України, є підстави для визнання таких дій неправомірними та зобов`язання державного виконавця провести новий розрахунок заборгованості боржника зі сплати аліментів, визначивши 1/4 частку від середньої заробітної плати працівника по регіону (місцевості), використовуючи актуальні показники середньої заробітної плати в цілому по Україні у період дії воєнного стану в Україні.
Проте, повністю з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, виходячи з наступного.
Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі статтею 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, зокрема, у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, – 50 відсотків (частини перша та абзац другий частини другої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно з частинами третьою та четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи – підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою – підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору – судом.
Згідно з пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 759/1727/16 (провадження № 61-15882св20) зазначив, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Поняття «середня заробітна плата для даної місцевості» є макроекономічним показником, який, як і інші макроекономічні показники, збирається та складається Державною службою статистики України і використовується, у тому числі, під час проведення грошово-кредитної політики та аналізу фінансової стабільності. Макроекономічні показники розраховуються за допомогою системи національних рахунків як комплексу взаємопов`язаних балансових таблиць, показники яких призначені для визначення розміру доходу, споживання, накопичення і величини капітальних витрат. Середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник обчислюється як середнє арифметичне значення заробітних плат певної групи працівників (наприклад, по підприємству, по галузі, по регіону). Розраховується виходячи із фонду оплати праці працівників (включаючи оплату праці сумісників), премій, винагород за підсумками роботи за рік та одноразових заохочень. Сам розмір середньої заробітної плати як макроекономічний показник, який використовується, у тому числі, і в разі застосування частини другої статті 195 СК України обраховується органами статистики України на підставі Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.
Вказівка на те, що частина друга статті 195 СК України чітко встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, що здійснюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, є сталою практикою Верховного Суду, що знаходить своє відображення у низці рішень (зокрема: ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2024 року у справі № 316/1729/17, ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2024 року у справі № 754/8519/23, від 08 травня 2025 року у справі № 679/987/21 (від висновку у якій пропонує відступити Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду), від 03 грудня 2025 року у справі № 711/3517/21, від 04 грудня 2025 року у справі № 202/7552/21, ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2025 року у справі № 1515/1812/12, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 квітня 2025 року у справі № 161/3963/21, від 28 травня 2025 року у справі № 303/7578/23, від 05 червня 2025 року у справі № 2-6997/11, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 травня 2025 року у справі № 489/267/22 та інші).
При цьому Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду також враховує, що Президент України Указом від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні ввів воєнний стан, який триває дотепер.
У Законі України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ «Про внесення змін до розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (набув чинності з 25 березня 2022 року) зазначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, зокрема, припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації). За рішенням про стягнення аліментів підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи – підприємці, які здійснюють відрахування з заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, перераховують стягнуті кошти на визначений у заяві або зверненні стягувача рахунок, а у разі відсутності реквізитів рахунка стягувача – на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Закону України від 03 березня 2022 року № 2115-IX «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» (в редакції, чинній на час виникнення заборгованості зі сплати аліментів) фізичні особи, фізичні особи – підприємці, юридичні особи, крім тих, які наділені бюджетними повноваженнями згідно із законодавством, подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи.
Отже, починаючи зі звітного періоду за лютий 2022 року, у зв`язку із незабезпеченням повноти подання звітності респондентами, органи державної статистики призупинили оприлюднення статистичної інформації щодо середньомісячної заробітної плати штатних працівників по регіонах України.
Водночас Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду наголошує, що законодавець не вніс будь-яких змін до статті 195 СК України щодо визначення заборгованості за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості, у період воєнного стану, а тому у державного виконавця не було підстав розраховувати заборгованість за аліментами іншим чином, аніж з останніх показників середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, оприлюдненої органом статистики.
Відповідно до відомостей, наданих Головним управлінням статистики у Житомирській області, у період воєнного стану актуальна середня заробітна плата визначена поквартально в цілому по Україні без розподілу за регіонами, суду зробили висновок про необхідність використання саме цих даних державним виконавцем під час здійснення розрахунку заборгованості за аліментами.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду наголошує, що обчислення заборгованості за аліментами із використанням інших даних, аніж ті, що передбачені частиною другою статті 195 СК України, а саме показника середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, суперечить законодавчим приписам (постанова Верховного Суду від 02 лютого 2026 року у справі №296/6029/22).
Так, згідно з інформацією, яка надана Головним управлінням статистики у Житомирській області, востаннє відомості про розмір середньої заробітної плати по цьому регіону оприлюднені за січень 2022 року, відповідно до яких розмір середньомісячної заробітної плати штатних працівників Житомирської області (до якої входить місто Житомир) становить саме 12 123,00 грн.
Отже, суд першої інстанції безпідставно конкретизував спосіб виконання ухвали шляхом покладення на державного виконавця обов`язку використовувати актуальні показники середньої заробітної плати в цілому по Україні, що не відповідає вимогам статті 195 СК України та наведеному висновку Об`єднаної палати Верховного Суду.
Водночас інші висновки суду першої інстанції щодо неправомірності дій державного виконавця при здійсненні розрахунку заборгованості та необхідності проведення нового розрахунку відповідно до статті 195 СК України є правильними, підтверджуються матеріалами справи та відповідають вимогам закону.
Так колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що добровільна сплата непрацюючим боржником ОСОБА_2 аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не впливає на показник, від якого державний виконавець зобов`язаний був визначати 1/4 частку від усіх видів заробітку (доходу) у випадку, коли боржник не працював або є фізичною особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування. Крім того, державний виконавець безпідставно визначив розмір аліментів боржника ОСОБА_2 у довідці- розрахунку від 26.12.2025 без урахування актуальних показників середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. 
При цьому нарахування державним виконавцем заборгованості по аліментах виходячи з 50% прожиткового мінімуму у випадку непрацюючого боржника прямо суперечить частині 2 статті 195 СК України та змісту виконавчого документа, яким передбачена 1/4 частка доходу, але не менше мінімального гарантованого розміру.
Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції, зобов`язуючи державного виконавця використовувати актуальні показники середньої заробітної плати в цілому по Україні у період дії воєнного стану, неправильно застосував норми матеріального права.
Враховуючи викладене, ухвалу Корольовського районного суду м. Житомисра від 11 лютого 2026 року необхідно змінити, виключивши з абзаца третього резолютивної частини ухвали наступну фразу: «використовуючи актуальні показники середньої заробітної плати в цілому по Україні у період дії воєнного стану в Україні».
Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
У постанові від 29 жовтня 2018 року у справі №911/559/17 Верховний Суд виснував, що «статтею 344 ГПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника».
Під час розгляду скарги судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником заявника надано суду: копію свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Ясинецької-Писаревської Н.М. (а.с.20), ордер на надання правничої допомоги (а.с.19), договір №10/11 про надання правової (правничої) допомоги від 10.11.2025 (а.с. 58-61), додаткову угоду від 11.02.2026 до договору про надання правової допомоги №10/11 від 10.11.2025 (а.с.62), акт приймання-передачі надання юридичних послуг відповідно до договору про надання правової допомоги №10/11 від 10.11.2025 (а.с.63).
Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що заявлені до стягнення судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн є неспівмірними зі складністю цієї справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг скаржнику та зменшив розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з органу ДВС, до 1200,00 грн.
Таким чином, доводи апеляційної скарги Корольовського ВДВС в м. Житомирі щодо стягнення судових витрат колегія суддів вважає безпідставними та відхиляє.
Отже, ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 03 березня 2026 року слід залишити без змін. 
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Апеляційні скарги Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 11 лютого 2026 року змінити, виключивши з абзаца третього резолютивної частини ухвали наступну фразу: «використовуючи актуальні показники середньої заробітної плати в цілому по Україні у період дії воєнного стану в Україні».
Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 03 березня 2026 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 09 липня 2026 року.

Головуючий О.С. Коломієць

Судді О.Б. Талько 

К.В. Шалота