Справа № 681/287/26
Провадження 2/681/499/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2026 року           м. Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Іллюка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полонне за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
в с т а н о в и в:
1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 
У березні 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про споживчий кредит № 8539974 від 25.03.2024, яка становить 23975 грн та складається з: 7000 грн - заборгованість за основною сумою кредиту, 16275 грн - заборгованість за відсотками та 700 грн - заборгованість за комісією, а також судові витрати.
В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що ОСОБА_1 відповідно до умов вказаного кредитного договору, укладеного з TOB «Мілоан», який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримав кредит в розмірі 7000 грн, який зобов`язувався повернути, а також сплатити проценти за користування ним та інші платежі, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит у визначеній сумі. Проте, відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, а тому у нього перед позикодавцем виникла заборгованість у вищевказаній сумі.
29.07.2024 відповідно до договору відступлення прав вимоги № 108-МЛ ТОВ «Мілоан» відступило для ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право вимоги за договором, укладеним з відповідачем.
Оскільки станом на день звернення до суду заборгованість у вказаній вище сумі не сплачена, представник позивача просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість.
Представник відповідача - адвокат Зачепіло З.Я. подала відзив на позовну заяву (а.с. 52-60), в якому просила відмовити у задоволенні позову в частині стягнення відсотків та комісії, визнавши вимоги лише в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7000 грн. Відзив мотивовано тим, що договір не містить відомостей про його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а також відсутні докази проходження відповідачем верифікації та ідентифікації згідно з вимогами законодавства. Також відповідач зазначає, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів на підтвердження факту видачі кредиту, а надані відомості та виписки є виключно внутрішніми документами фінансової установи, які не доводять руху коштів. Представник відповідача вказувала на неповідомлення боржника про відступлення права вимоги, недотримання досудового порядку врегулювання спору та безпідставність нарахування відсотків та комісій, оскільки нараховані суми є непропорційно великими. Разом із відзивом заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 1000 грн через їх неспівмірність зі складністю справи.
Представник позивача подав відповідь на відзив (а.с. 66-77), у якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі та заперечив проти доводів відповідача. Позивач вказав, що електронний договір підписано одноразовим ідентифікатором «252776», надісланим на телефонний номер відповідача, що прирівнюється до власноручного підпису згідно із Законом України «Про електронну комерцію». Факт перерахування коштів підтверджується платіжним дорученням № 126505428 від 25.03.2024 на суму 7000 грн, яке містить усі обов`язкові реквізити, а також інформацією АТ «ПУМБ», отриманою судом за ухвалою про витребування доказів. Відступлення права вимоги є правомірним, оскільки згода боржника на це не вимагається, а досудове врегулювання спору не є обов`язковим для даної категорії справ. Нарахування відсотків здійснювалося виключно в межах строку кредитування (з 26.03.2024 по 08.07.2024), що відповідає умовам договору. Витрати на правничу допомогу позивач просив задовольнити повністю як документально підтверджені та співмірні з обсягом наданих послуг.
В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі. Належним чином повідомлений відповідач та його представник, будь - яких клопотань щодо причин неявки та відкладення розгляду справи не подавали. 
2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 
Позовна заява надійшла до Полонського районного суду Хмельницької області 12.03.2026. Ухвалою суду від 23.03.2026 відкрито провадження та постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами (а.с. 43). 
Копію позовної заяви з додатками відповідачу направлено позивачем цінним листом 28.02.2026 (а.с. 6). 
05.06.2026 судом постановлено ухвалу про перехід до розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 
Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 25.03.2024 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 8539974, який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «252776», що був надісланий відповідачу на номер телефону НОМЕР_1 , вказаний ним в договорі, зазначене підтверджується даними кредитного договору (а.с. 10-16) та довідкою про ідентифікацію (а.с. 17, зворот).
Згідно з умовами кредитного договору сума кредиту складає 7000 грн, кредит надається загальним строком на 105 днів з 25.03.2024, дата повернення кредиту 08.07.2024. Відповідно до п.1.5.1. комісія за надання кредиту становить 700 грн та нараховується одноразово за ставкою 10.00 % від суми кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду нараховуються за ставкою 1,70% на добу на фактичну заборгованість за кредитом. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,30% на добу від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду (пункти 1.5.2, 1.5.3 договору). Відповідно до п.2.1 договору визначено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № НОМЕР_2 .
ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 7000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку, що підтверджується платіжним дорученням № 126505428 від 25.03.2024 (а.с. 19).
Перерахування цих коштів на платіжну картку № НОМЕР_3 , емітовану на ім`я відповідача, підтверджено інформацією АТ «ПУМБ» від 22.04.2026 № KHO-07.8.5/6690 БТ (а.с. 64).
За даними відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 8539974 від 25.03.2024 на ім`я ОСОБА_1 заборгованість відповідача за вказаним договором не погашена та нараховувалася за період з 26.03.2024 по 08.07.2024. Згідно з випискою з особового рахунка залишок заборгованості станом на 12.02.2026 складає 23975 грн, в тому числі 7000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 700 грн - заборгованість за комісією та 16275 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 20, зворот).
Відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 108-МЛ від 29.07.2024 (а.с. 21-26), акту приймання-передачі реєстру боржників до вказаного договору (а.с. 30, зворот), платіжної інструкції № 4238 від 29.07.2024 про оплату відступлених прав вимог та витягу з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги, право вимоги за кредитним договором № 8539974 від 25.03.2024 перейшло до ТОВ ФК «Кредит-Капітал» у розмірі заборгованості 23975 грн, яка складається з 7000 грн - заборгованості за тілом кредиту, 700 грн - заборгованості за комісією та 16275 грн - заборгованості за відсотками (а.с. 32).
4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За правилом частини 2 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. 
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. 
При цьому одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону). 
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Доводи відповідача про недоведеність укладення договору та непідтвердження ідентифікації клієнта суд відхиляє з огляду на матеріали справи. Процедура укладання правочину передбачала електронну ідентифікацію відповідача під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі, після чого згенерований код-ідентифікатор «252776» надіслано на номер мобільного телефону відповідача НОМЕР_1 .
З матеріалів справи встановлено, що договір про споживчий кредит № 8539974 містить відмітку про його підписання ОСОБА_1 за допомогою зазначеного одноразового ідентифікатора 25.03.2024 об 11:47. Цей факт підтверджується довідкою ТОВ «Мілоан», яка містить фіксацію дати, часу та номера телефону, на який був відправлений ідентифікатор.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 29.05.2024 у справі № 545/1750/21 (провадження № 61-1177св24), укладення кредитного договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором створює для сторін такі ж правові наслідки, як і підписання паперового документа власноручним підписом. 
Спірний кредитний договір є укладеним у встановленому законом порядку, а воля сторін була чітко виражена.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Заперечення відповідача щодо відсутності первинних бухгалтерських документів (меморіальних ордерів, виписок з банківського рахунку) на підтвердження факту видачі кредиту суд визнає безпідставними. Фінансова компанія не є банківською установою, не веде розрахунково-касового обслуговування рахунків фізичних осіб, а надає позики шляхом безготівкового переказу коштів за реквізитами платіжної картки позичальника з використанням сертифікованих платіжних сервісів.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції. На підтвердження виконання обов`язку з видачі кредиту суду надано платіжне доручення № 126505428 від 25.03.2024 на суму 7000 грн, яке містить усі обов`язкові реквізити та беззаперечно фіксує перерахування коштів саме ОСОБА_1 на картку № НОМЕР_3 .
Факт зарахування кредитних коштів у розмірі 7000 грн 25.03.2024 підтвердився офіційною відповіддю АТ «ПУМБ» від 22.04.2026 № KHO-07.8.5/6690 БТ, наданою на виконання ухвали суду про витребування доказів. Позиція сторони відповідача є суперечливою: посилаючись на відсутність первинних документів, відповідач у відзиві не заперечує проти сплати заборгованості за тілом кредиту в сумі 7000 грн. З огляду на це, надання кредиту у вказаному розмірі доведено.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За положеннями статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Заперечення відповідача щодо неможливості стягнення боргу через неповідомлення боржника про заміну кредитора суд відхиляє. Норми статті 516 ЦК України та пункт 3.2.6 кредитного договору прямо дозволяють заміну кредитора без попередньої згоди боржника.
Це відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, згідно з якою у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 361/2105/16-ц (провадження № 61-22929св18), боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Сам лише факт неповідомлення боржника про відступлення права вимоги новому кредитору, за умови невиконання боржником грошового зобов`язання загалом, не є підставою для звільнення його від обов`язку. Оскільки ОСОБА_1 доказів сплати кредиту первісному кредитору не надав, вимоги нового кредитора про стягнення заборгованості, набуті за договором відступлення прав вимоги № 108-МЛ від 29.07.2024 (а.с. 21-26), є правомірними.
Доводи відповідача про недотримання досудового порядку врегулювання спору суд відхиляє. Процесуальне законодавство не встановлює обов`язкового претензійного (досудового) порядку у таких справах як передумови для звернення до суду.
Відповідно до сталої практики Верховного Суду (зокрема, постанови від 07 лютого 2018 року у справі № 534/2560/15-ц із посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року № 15-рп/2002), обрання певного засобу правового захисту та досудового врегулювання спору є виключно правом, а не обов`язком особи. Право на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом чи іншими актами, а встановлення законом обов`язкового досудового порядку, що перешкоджає доступу до правосуддя, порушує конституційне право на судовий захист (стаття 124 Конституції України). Водночас досудове врегулювання може бути обов`язковим лише у випадках, прямо передбачених законом, або якщо сторони добровільно погодили це в договорі.
Крім того, матеріали справи містять докази направлення позивачем досудової претензії вих. № 23773905/2541 від 04.02.2026 на адресу реєстрації відповідача (а.с. 32 зворот, а.с. 7). Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2026 у справі № 800/547/17, направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
Щодо доводів відповідача про безпідставне нарахування відсотків після спливу строку кредитування, суд виходить з такого. Нарахування відсотків здійснювалося виключно в межах погодженого сторонами строку кредитування, який загалом складав 105 днів (з 26.03.2024 по 08.07.2024). Згідно з наданою позивачем відомістю про щоденні нарахування та погашення, поза межами дати остаточного погашення, тобто після 08.07.2024, відсотки не нараховувалися. Аргументи відповідача щодо нарахування сум поза строком дії договору спростовуються матеріалами справи.
Суд перевірив розмір нарахованих сум на відповідність імперативним нормам. Законом України № 3498-ІХ від 22.11.2023 внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», якими встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, що з 24.12.2023 до 21.04.2024 не може перевищувати 2,5 %, а з 22.04.2024 до 19.08.2024 не може перевищувати 1,5 %. Відповідно до частини 5 статті 12 цього Закону умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими законом, є нікчемними.
За результатами перерахунку заборгованості за відсотками встановлено: за період з 26.03.2024 по 09.04.2024 (15 днів) правомірно нараховано відсотки за ставкою 1,7% на добу (119 грн х 15 днів), що становить 1785 грн. За період з 10.04.2024 по 21.04.2024 (12 днів) правомірно нараховано відсотки за ставкою 2,3% на добу (161 грн на добу), оскільки ця ставка не перевищує ліміт 2,5%, що становить 1932 грн. За період з 22.04.2024 по 08.07.2024 (78 днів) застосована позивачем ставка 2,3% на добу перевищує встановлений законом ліміт у 1,5% (105 грн на добу), тому за цей період підлягає стягненню сума у межах ліміту - 8190 грн (105 грн х 78 днів). Загальний розмір відсотків, що правомірно підлягають стягненню, становить 11907 грн. Ця вимога підлягає частковому задоволенню.
Вимога про стягнення комісії за надання кредиту в розмірі 700,00 грн (пункт 1.5.1 Договору) задоволенню не підлягає. Зі змісту вказаного договору вбачається, що в ньому не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг ТОВ «Мілоан», які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредитів, що надаються позивачу та за які банком встановлена комісія. Оскільки позивач не надав доказів наявності таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, положення договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за саме лише надання кредиту є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 81 ЦПК України). Суд дійшов висновку, що кредитний договір укладено належним чином, первісний кредитор свої обов`язки з надання кредиту виконав. Відповідач узяті на себе зобов`язання не виконав, що спричинило заборгованість. Договір відступлення прав вимоги підтверджує, що позивач є належним стягувачем. 
Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 18907 грн (7000 грн тіло + 11907 грн відсотки).
Щодо заявленого у відзиві клопотання представника відповідача про призначення судово-економічної експертизи, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 1 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Згідно з частиною 4 та 5 вказаної статті питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом, при цьому учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.
Положеннями частини 1 статті 104 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про призначення експертизи суд, з-поміж іншого, зазначає питання, з яких експерт має надати суду висновок, та перелік матеріалів, що надаються для дослідження. Згідно з частиною 1 статті 107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням; при призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи.
З матеріалів справи вбачається, що, заявляючи клопотання про призначення судово-економічної експертизи з дослідження документів фінансово-кредитних операцій, сторона відповідача обмежилася лише загальним проханням про її проведення. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, клопотання не підтримали та не обґрунтували. Всупереч вимогам процесуального законодавства, представник відповідача не сформулював і не запропонував суду жодного конкретного питання, яке потребувало б роз`яснення експертом.
Водночас стороною відповідача не вказано, які саме документи та матеріали необхідно витребувати й надати експерту для дослідження з метою проведення такої експертизи, а також не заявлено належним чином оформленого клопотання про витребування конкретних доказів. Суд не наділений повноваженнями самостійно перебирати на себе функцію сторони у формулюванні предмета експертного дослідження та зборі доказової бази за відсутності ініціативи й конкретизації з боку заявника клопотання, оскільки це прямо суперечить принципам диспозитивності та змагальності цивільного судочинства. 
Поряд із цим суд враховує, що для з`ясування обставин щодо факту перерахування кредитних коштів, наявності та розміру заборгованості за кредитним договором у цій справі суду достатньо наявних письмових доказів, зокрема кредитного договору, платіжного доручення, виписки з особового рахунку, відомості про щоденні нарахування та погашення, а також офіційної інформації банківської установи. Перевірка правильності арифметичного розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, не потребує спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, у розумінні статті 103 ЦПК України, та може бути здійснена судом самостійно на підставі умов договору і вимог закону. Обов`язкових підстав для призначення експертизи, вичерпний перелік яких передбачений статтею 105 ЦПК України, судом у цій справі не встановлено. 
Ураховуючи відсутність сформульованих питань, невизначеність обсягу матеріалів для дослідження, неявку сторони відповідача для підтримання клопотання та відсутність об`єктивної необхідності у застосуванні спеціальних знань для вирішення цього спору, суд констатує відсутність правових підстав для призначення судово-економічної експертизи, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні відповідного клопотання представника відповідача. 
5. Розподіл судових витрат. 
Позивачем заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. На підтвердження понесених витрат Товариством надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 (а.с. 35, зворот), укладений з адвокатським об`єднанням «Апологет», ордер на надання правничої допомоги адвокатом Усенком М.І. (а.с. 36), акт № Д/18186 наданих послуг від 12.02.2026 (а.с. 36, зворот) та детальний опис наданих послуг до нього (а.с. 37), відповідно до яких АО «Апологет» надана правнича допомога для Товариства у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8539974 на загальну суму 8000,00 грн, що включає 6 годин 30 хвилин роботи адвоката.
Представник відповідача подала клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу до 1000 грн, обґрунтовуючи це тим, що заявлена сума є непропорційною та неспівмірною зі складністю справи, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін і належить до категорії справ незначної складності зі сталою судовою практикою. Відповідач власних витрат на правничу допомогу до відшкодування не заявляв.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено здійснення розподілу судових витрат на підставі поданих сторонами доказів. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг та ціною позову. У разі недотримання вимог щодо співмірності суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Оцінюючи заявлені витрати позивача у сумі 8000 грн за критеріями реальності, розумності та співмірності, суд враховує розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, невеликий обсяг доказів і типовість спірних правовідносин. Тому клопотання відповідача про зменшення витрат є обґрунтованим. 
Суд визначає співмірним і достатнім розміром компенсації витрат на правничу допомогу 3000,00 грн.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на 78,86 % від заявлених вимог (18907,00 грн від 23975,00 грн заявлених), визначена судом співмірна база витрат на професійну правничу допомогу (3000,00 грн) підлягає пропорційному розподілу. Таким чином, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2365,80 грн (78,86 % від 3000,00 грн) витрат на професійну правничу допомогу.
За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією. За правилами пропорційного розподілу, судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (78,86 % від 2662,40 грн), становить 2099,57 грн.
Керуючись наведеним, ст.ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273-275, 279, 352, 354, 355 ЦПК України суд,
у х в а л и в:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит № 8539974 від 25.03.2024 в загальній сумі 18907 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот сім) грн 00 коп., яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 7000 (сім тисяч) грн 00 коп. та заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 11907 (одинадцять тисяч дев`ятсот сім) грн 00 коп.
У решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 2099 (дві тисячі дев`яносто дев`ять) грн 57 коп. витрат по сплаті судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 2365 (дві тисячі триста шістдесят п`ять) грн 80 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, м. Львів, поштовий індекс 79029;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 26.08.2026.
Суддя            Сергій ІЛЛЮК