СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

ун. № 759/12328/25
пр. № 2/759/1042/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року м. Київ
Святошинський районний суду м. Києва у складі:
головуючого судді Єросової І.Ю., 
при секретарі Лавриненко Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу київради Київської державної адміністрації «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:
04.06.2025 позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києві із позовом, в якому просить стягнути із відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг, яка виникла за адресою:  АДРЕСА_2 , у період з 01.05.2018 по 30.04.2025 у розмірі 213 560 грн. 88 коп.
Позовні вимоги директор КП «Київтеплоенерго» обґрунтовує тим, що з 01.05.2018 позивач є виконавцем комунальних послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Житлове приміщення АДРЕСА_3 під`єднане до мереж тепло- та водопостачання, а отже, власники та користувачі квартирою є споживачами комунальних послуг, що надаються позивачем. У порушення вимог закону відповідачі, будучи зареєстрованими у вказаному житловому приміщенні, не виконують свій обов`язок щодо сплати за надані комунальні послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 213 560 грн. 88 коп.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2025 для розгляду даного позову визначено суддю Святошинського районного суду м. Києва Єросову І.Ю.
Ухвалою від 12.06.2025 відкрито провадження у справі, розгляд вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження із викликом учасників справи.
На виконання вимог ухвали судом скеровано сторонам копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачам додатково копію позовної заяви з додатками, які останні не отримали у зв`язку із закінченням терміну зберігання поштового відправлення у точці видачі.
Відповідно до ч. 5, 6 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
У свою чергу, днем вручення судового рішення є:
1) день вручення судового рішення під розписку;
2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи;
3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;
4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;
5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Отже, за змістом наведених положень процесуального закону повернення поштового відправлення, здійсненого судом, з відміткою поштового оператора про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається підтвердженням належного повідомлення учасника справи, а днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки.
Суд вважає за необхідне нагадати, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У свою чергу, згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).
До основних засад судочинства частиною третьої статті 2 ЦПК України віднесено розумність строків розгляду справи судом, пропорційність, диспозитивність, змагальність сторін.
Виходячи зі змісту ст. 12, ч. 3 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона реалізує свої процесуальні права на власний розсуд з метою досягнення бажаного процесуального результату.
Таким чином, суд доходить висновку про належне сповіщення відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розгляд даного провадження, забезпечення останнім можливості скористуватися наданим ЦПК України правом на подачу відзиву на позовну заяву, яким останні у наданий судом строк не скористалися.
У судове засідання учасники справи, будучи своєчасно та належним чином повідомленими, не прибули. Разом з тим, 12.05.2026 через канцелярію суду до початку судового засідання надійшло клопотання представника позивача, в кому ОСОБА_3 просить проводити розгляд справи без її участі, а також вказує, що не заперечує щодо ухвалення в рамках даної справи заочного рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд звертає увагу, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 своєчасно на належним чином повідомлені про дату та час судового розгляду пред`явленого до них позову, до суду у призначений час не прибули, про причини неявки та їх поважність суд не повідомили, у наданий судом строк не скерували до суду відзиву, при цьому, уповноважений представник позивача зазначила, що не заперечує стосовно ухвалення у даному провадженні заочного рішення.
Беручи до уваги, що умови ухвалення заочного рішення, закріплені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у даному випадку дотримані, суд доходить висновку про можливість ухвалення у даній справі заочного рішення суду, яке може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Врахувавши наявні у розпорядженні суду документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і правильного вирішення спору по суті, суд доходить таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Приписами ст. 13 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
У ході розгляду справи встановлено, що з 01.05.2018 Комунальне підприємство (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01.05.2018 до 31.10.2021 є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦІГВ), з 01.11.2021, у зв?язку із зміною законодавства позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПІГВ).
Правовідносини у сфері надання послуг з ЦО/ПГВ регулювались Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21.07.2005 №630.
Правовідносини у сфері надання послуг з ТЕ/ПГВ регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII, Постановою КМУ від 11.12.2019 №1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» та Постановою КМУ від 21.08.2019 №830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії».
На виконання вимог законодавства, КП «Київтеплоенерго» підготувало типові договори: договір про надання послуг з ЦО/ЦПГВ опублікований в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085) та договір про надання послуг з ТЕ/ПГВ, який відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово комунальні послуги» передбачає, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Позивачем на виконання вимог законодавства опубліковано на своєму офіційному веб-сайті типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води.
Будинок АДРЕСА_4 в цілому під?єднано до мереж тепло- та водопостачання. Як наслідок, квартира №32 за зазначеною адресою під?єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло- та водопостачання, а отже, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами послуг з ЦО/ПГВ, а з 01.11.2021 споживачами послуг з ТЕ/ПГВ. Відповідачі від послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 від послуг з ТЕ/ПГВ, у встановленому чинним законодавством порядку, не відмовлялися (не відключалися). Отже, виникнення цивільних прав та обов?язків, між сторонами даного спору підтверджується діями сторін, а саме: позивач щомісячно надає відповідачам послуги з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 послуг з ТЕ/ПГВ, надсилає відповідачам платіжні документи: (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідачі споживають надані послуги та зобов?язані оплатити їх вартість.
Приписами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовано відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг. Так, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає, зокрема, забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку.
У свою чергу, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов`язок індивідуального споживача укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. 
При цьому, ч. 1 ст. 9 цього ж Закону визначає, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. При цьому, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Зі змісту ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що споживач, зокрема зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Долученим до позовної заяви витягом із Реєстру територіальної громади м. Києва від 09.05.2025 №130630814, сформованим ОСОБА_4 , підтверджується, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є зареєстрованими у квартирі АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 6).
Відповідачі у визначений сторонами строк не здійснюють оплату за фактично спожиті комунальні послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 213 560 грн. 88 коп.
Так, у порушення вимог законодавства у сфері комунальних послуг відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги з ЦО/ЦПГВ та з ТЕ/ПГВ, в результаті чого утворилась заборгованість, яка за період з 01.05.2018-30.04.2025 складає 138970,25 грн, а саме: за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 27769,02 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 35454,01 грн., за період з 01.11.2021 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 34038,63 грн.; заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 39345,85 грн.
Кірм того, відповідно до вимог Закону України «Про житлово - комунальні послуги», а також Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживачі послуг з ОЦПГВ зобов?язані були сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг.
Згідно з приписами ст. 14 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з ТЕ/ПГВ включає в себе також й плату за абонентське обслуговування.
Таким чином, у відповідачів, які є зареєстрованими у квартирі АДРЕСА_3 також існує заборгованість: у період до 31.10.2021 заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 228,83 грн, заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води становить у розмірі 0,00 грн., за період з 01.11.2021 заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1397,46 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 736,45 грн.
Також судом встановлено, що позивач на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 №602-18, укладеного між ПАТ «Київенерго» та Комунальним Підприємством (Київської Міської Державної Адміністрації) «Київтеплоенерго», набув право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення у розмірі 24645,42 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 17960,07 грн.
Так, згідно п. 3.4.2 договору цесії, новий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у Додатку №1 та/або Додатку №2 до договору цесії сплати заборгованості. Надання послуг здійснювалось на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами 630, який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 №111 (4511).
У постанові від 26.09.2018 у справі №750/12850/16 Верховний Суд виклав правову позицію, в якій зазначив, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відсутність укладеного договору про надання послуг не звільняє споживачів від обов`язку оплачувати надані їм послуги. Поряд з цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг. Питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення.
У ході розгляду справи відповідачами не спростовано твердження позивача про те, що вони фактично споживають послуги, які надані позивачем за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 01.05.2018 по 30.04.2025, а відтак вони мають обов`язок щодо оплати фактично спожитих послуг. 
Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. 
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. 
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
В силу приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Крім того, ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином.
До матеріалів позовної заяви позивачем долучені відповідні розрахунки інфляційної складової, 3% річних та пені за період з 01.01.2024 року по 30.04.2025 року, які відповідають вищезазначеним вимогам законодавства та не оспорювались відповідачами.
Відповідно до ч. 4 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).
Суд роз`яснює, що якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18).
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Зважаючи на те, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами послуг, які надавалися за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 01.05.2018 по 30.04.2025, оплату за які вчасно та регулярно не здійснювали, що призвело до утворення заборгованості у загальному розмірі 213 560 грн. 88 коп., вказана заборгованість підлягає стягненню з них в примусовому порядку.
Суд, встановивши обставини справи, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячої води, які надає позивач за адресою: АДРЕСА_2 , не надали доказів про виконання своїх обов`язків щодо сплати за надані послуги або не проживання за вказаною адресою, дійшов висновку про задоволення позову.
Щодо вимоги позивача про стягнення із відповідачів понесених судових витрат суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги КП «Київтеплоенерго» задоволено судом у повному обсязі, то суд доходить висновку про необхідність солідарного стягнення із відповідачів на користь позивача понесених судових витрат у вигляді сплаченого судового збору. Водночас, суд зауважує, що стягненню підлягає судовий збір лише у межах 3 028 грн. 00 коп., який є визначеним Законом України «Про судовий збір» розміром судового збору, який підлягає сплаті юридичною особою у разі заявлення вимоги немайнового характеру.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263, 268, 272, 273, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 509, 610, 612, 625, 901, 903 ЦК України, ст.ст. 1, 5, 7, 9, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України Про судовий збір», суд 

УХВАЛИВ:
Позов Комунального підприємства виконавчого органу київради Київської державної адміністрації «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості- задовольнити. 
Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства виконавчого органу київради Київської державної адміністрації «Київтеплоенерго», код ЄДРПОУ 40538421, адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5, заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг, яка виникла за адресою:  АДРЕСА_2 , у період з 01.05.2018 по 30.04.2025 у розмірі 213 560 грн. 88 коп.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства виконавчого органу київради Київської державної адміністрації «Київтеплоенерго», код ЄДРПОУ 40538421, адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5, судовий збір у розмірі 1 514 грн. 00 коп.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства виконавчого органу київради Київської державної адміністрації «Київтеплоенерго», код ЄДРПОУ 40538421, адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5, судовий збір у розмірі 1 514 грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. 
Рішення суду може бути оскаржене протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя Єросова І.Ю.