Справа № 420/10496/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П.,розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ АЗС ПЛЮС» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ АЗС ПЛЮС» до Головного управління ДПС у Київській області, в якому позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 25.03.2026 № 1595-Р року про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Київська обл., м. Боярка, вул. Білогородська, 53-А;
зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Київській області видати Товариству з обмеженою відповідальністю «СМАРТ АЗС ПЛЮС» ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за місцем роздрібної торгівлі пальним за адресою: Київська обл., м. Боярка, вул. Білогородська, 53-А.
В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 25.03.2026 № 1595-Р є протиправним, прийнятим з порушенням вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», а тому підлягає скасуванню.
Також представник позивача вказує, що здійснивши верифікацію в Електронному кабінеті за допомогою кваліфікованого електронного підпису та подавши заяву щодо видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним на автозаправному комплексі за допомогою даного офіційного сервісу Позивач виконав вимоги ст. 42 Податкового кодексу України. 
Разом з тим, на виконання вимог закону, в частині підтвердження свого права на користування земельною ділянкою на якій знаходиться об`єкт для роздрібної торгівлі пальним Позивачем були надані копії Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 15.02.2022, відповідно до умов якого ОСОБА_1 продав, а ТОВ «ФОРС ГАРД» придбав нежитлову будівлю, операторну АЗС, що розташована на земельній ділянці 1,3105 га з кадастровим номером 3222410300:02:009:5440 у м. Боярка, вул. Білогородська, 53а. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Д.В. Пономарьовою та зареєстрований в реєстрі за № 218. У подальшому ТОВ «ФОРС ГАРД» передав у тимчасове платне користування (в оренду) Позивачу і нежитлову будівлю – операторну АЗС і земельну ділянку. ОСОБА_1 набув право власності на вказаний об`єкт нерухомості на підставі договору, укладеного з ОСОБА_2 , який згідно рішення Боярської міської ради від 24.02.2022 № 22/1479 отримав земельну ділянку з кадастровим номером 3222410300:02:009:5440 в оренду на 49 років. Чинне земельне та цивільне законодавство визначає імперативність, а саме «автоматичність» переходу прав на земельну ділянку при переході прав на об`єкт нерухомого майна, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який знаходить свій вияв у положеннях статті 377 Цивільного кодексу України та статті 120 Земельного кодексу України.
При цьому представник позивача, покликаючись на судову практику вказує, що при укладанні договору найму об`єкта (споруди, окремої частини, ін.) презюмується, що наймач має право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться такий об`єкт, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму. Передача земельної ділянки у користування за вказаними правилами проводиться незалежно від того, чи існують у договорі умови щодо прав на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти (споруди, ін.), що передаються у найм. Крім того, норми, які встановлюють наведені правила, не мають характеру диспозитивності, тобто застосовуються й поза волею наймодавця та наймача. Важливим є той факт, що надання наймачу права користування земельною ділянкою є обов`язковим не тільки для сторін за договором оренди об`єкта, що знаходиться на земельній ділянці, а й для власника земельної ділянки у разі, коли такою особою не є наймодавець. Презюмується, що власник земельної ділянки погоджується на надання наймачеві права користування нею, якщо інше прямо не встановлене договором наймодавця з власником земельної ділянки. Наведене правозастосування відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 22 липня 2021 року у справі № 640/19955/19, який суд враховує в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України. За вказаних обставин надати Відповідачу договір оренди з Боярською сільською радою або інший документ не вбачалось можливим, але при цьому законодавець не наголошував на необхідності подання цих документів, адже на підтвердження належного користування земельною ділянкою Позивачем є Договір оренди № 1702/260 від 17.02.2026 та акт приймання-передачі, що підтвердив безпосередню передачу Позивачу у користування операторну АЗС та земельну ділянку з кадастровим номером 3222410300:02:009:5440.
Щодо зауважень відповідача про те, що позивачем «не надано в повному обсязі документи, які підтверджують введення об`єкта в експлуатацію та не надано документи, які підтверджують право власності на майно ТОВ «СКРІН КО», яке згідно з Договором оренди устаткування механізмів від 05.01.2026 № 050126 орендується ТОВ «СМАРТ АЗС ПЛЮС»», зазначено, що Закон № 3817 не визначений обов`язок ліцензіата-заявника подавати документи на підтвердження наявності права власності у контрагента, який передав за договором оренди свої устаткування в користування ліцензіату. На підтвердження наявності у позивача належного устаткування для здійснення господарської діяльності з продажу палива нам було подано Договір оренди устаткування механізмів від 05.01.2026 № 050126, укладений з ТОВ «СКРІН КО». В тексті договору передбачено, що орендодавець передає у користуванню Позивачу саме власне майно, а тому не має жодних сумнівів щодо добросовісності контрагента. У подальшому Позивач отримав дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки 15.02.2026 № 883.26.32 та № 884.26.32 в яких зазначені саме те устаткування, яке Позивач взяв в оренду у ТОВ «СКРІН КО». З урахуванням відсутності прямого нормативно визначеного обов`язку у Позивача подати документи на підтвердження права власності у ТОВ «СКРІН КО» на передані в оренду устаткування та механізми, висновок Відповідача є протиправним, а вимога надмірною. 
По-друге, позивачем на підтвердження введення об`єкту нерухомості в експлуатацію були надані копії декларації про готовність об`єкта до експлуатації, довідки про технічні показники об`єкта від 20.01.2022 № 1 та довідки про технічні показники об`єкта від 20.01.2022 № 2. З тексту Оскаржуваного рішення не можливо встановити достовірно на підтвердження введення в експлуатацію якого об`єкта Відповідачу потрібні були докази, але з логічних міркувань позивач вважає, що він мав на увазі введення в експлуатацію стаціонарне АЗС. Відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладеного у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №823/1850/16, розміщення виконаного цілісним заводським виробом стаціонарного заправника газом відноситься до будівельних робіт і потребує отримання дозволу органу державного архітектурно-будівельного контролю. Водночас, установлення на бетонний майданчик АЗС, які виконані як цілісний заводський виріб і для їх установлення не передбачено будь-яких будівельних робіт, зокрема, улаштування фундаменту, не є будівництвом, а тому при розміщені РГСН не виникає обов`язку щодо прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва. Такий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі №640/19955/19.
З огляду на вищевикладене, вбачається, що відмова відповідача у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним Позивачу є протиправною, адже позивачем дотримано вимог для отримання такої ліцензії. Як наслідок, оскаржуване рішення про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним - підлягає скасуванню.
Відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, згідно якого відповідач зазначив, що з доводами викладеними в адміністративному позові не погоджується.
Представник відповідача зазначає, що для здійснення господарської діяльності, зокрема, зі зберігання пального, суб`єкт господарювання має отримати ліцензію на здійснення такої діяльності. Вичерпний перелік документів, що подається разом із заявою про отримання ліцензії, визначений статтею 43 Закону № 3817. У цьому переліку, крім іншого, визначено сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна, що підтверджує прийняття закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, щодо всіх об`єктів нерухомого майна, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності. Поряд із цим надання витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва щодо реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта, копію якого суб`єкт господарювання додав до заяви на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, чинним законодавством не передбачено.
За результатом розгляду документів, поданих ТОВ «СМАРТ АЗС ПЛЮС» (ЄДРПОУ 46053493), встановлено, що суб`єкт господарювання не додав до заяви на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки (у разі відсутності кадастрового номера земельної ділянки у зазначених документах надається витяг з Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку), на якій розташовано об`єкт виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального (крім зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки), чинних на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію (зазначені документи не подаються у разі розміщення об`єкта нерухомого майна на території порту, за умови подання документів, що підтверджують право користування портовою інфраструктурою), чим порушив пункт перший частини п`ятої статті 43 Закону № 3817. Також встановлено, що суб`єкт господарювання не додав до заяви на отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності документи на право власності ТОВ «СКРІН КО» по майну, яке згідно з договором № 050126 оренди устаткування механізмів від 05.01.2026, орендується ТОВ «СМАРТ АЗС ПЛЮС» (ЄДРПОУ 46053493), чим порушив абзац четвертий пункту другого частини п`ятої статті 43 Закону № 3817. Окрім того, не додано до заяви на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним копію сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна, що підтверджує прийняття закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майнаексплуатацію, щодо резервуарів, ємністю 5 000 літрів (інв. № САП0000117) та 7 000 літрів (інв. № САП0000155), які зазначено в пункті 6 заяви від 06.03.2026 № 52938, чим порушив пункт другий частини п`ятої статті 43 Закону № 3817. Також за результатом опрацювання документів на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, поданих ТОВ «СМАРТ АЗС ПЛЮС» (ЄДРПОУ 46053493): встановлено безліч невідповідностей щодо кількості та місткості резервуарів, зазначених у заяві, з тими, що орендуються суб`єктом господарювання і тими, на які отримано дозвіл Головного управління Держпраці у Київській області; не надано сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна, що підтверджує прийняття закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, щодо всіх об`єктів нерухомого майна, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності (для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку з 1 травня 2011 року); технічний паспорт та/або інвентаризаційну справу, та/або довідку про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна, що підтверджують функціональне призначення об`єкта нерухомого майна, що видані бюро технічної інвентаризації або фізичною особою - підприємцем, або юридичною особою, у складі якої працюють один або більше виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, що пройшли професійну атестацію та отримали кваліфікаційний сертифікат на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна відповідно до Закону України «Про архітектурну діяльність», - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку до 30 квітня 2011 року включно, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності (довідки про технічні показники об`єкта від 20.01.2022 № 1 та № 2, видані ФОП ОСОБА_3 , додані до заяви про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, містять інформацію про громадський будинок (операторна АЗС) загальною площею 19,5 кв. м. та не відображають інформацію щодо всіх об`єктів нерухомого майна, розташованих у місці роздрібної торгівлі пальним, необхідних для здійснення такої діяльності, а також до цих довідок не додано документи, які підтверджують те, що суб`єкт господарювання пройшов професійну атестацію та отримав кваліфікаційний сертифікат на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна відповідно до Закону України «Про архітектурну діяльність»). З урахуванням зазначеного у своїй сукупності, ГУ ДПС у Київській області правомірно відмовлено ТОВ «СМАРТ АЗС ПЛЮС» щодо отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, відмовляючи у видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним ГУ ДПС у Київській області діяло відповідно до вимог чинного законодавства України, а підстави для визнання таких дій протиправними відсутні.
Ухвалою суду від 27.04.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Ухвалою суду від 07.07.2026 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.
Судом встановлено, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, товариство з обмеженою діяльністю «СМАРТ АЗС ПЛЮС» (код ЄДРПОУ 45053493) зареєстровано 30.12.2025. Основний вид діяльності – КВЕД: 46-71 оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.
Також судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «СМАРТ АЗС ПЛЮС» з використанням персоніфікованого Електронного кабінету платника податків звернулося до Головного управління Державної податкової служби у Київській області із заявою щодо видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним на автозаправному комплексі, який розташований за адресою: Київська обл., м. Боярка, вул. Білогородська, 53-А, надавши всі документи відповідно до переліку, зазначеного у Законі України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», що підтверджується квитанцією №2 від 06.03.2026, а саме: 
1. копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань; 
2. копію наказу від 30.12.2025 № 01-ОК про призначення директора; 
3. договір купівлі – продажу б/н від 15.02.2022;
4. витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №299708687 від 15.02.2022;
5. договір оренди від 17.02.2026 № 1702/26О
6. договір оренд устаткування механізмів від 05.01.2026 № 050126
7. декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 13.09.2012 №1242;
8. довідки про технічні показники об`єкта №№1, 2 від 20.01.2022;
9. дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки від 15.02.2026 №883.26.32; 
10. копію дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки від 15.02.2026 № 884.26.32. 
Рішенням Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 25.03.2026 № 1595-Р відмовлено у наданні ліцензії на право провадження відповідного виду діяльності (щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним).
Як вбачається з рішення від 25.03.2026 № 1595-Р, підставою для відмови у наданні ліцензії на провадження відповідного виду ліцензії є:
п.4 ч.1 ст.45 Закону України №3817 подання заяви не за встановленою формою або з порушенням порядку її подання;
п.5 ч.1 ст.45 Закону України №3817 неподання або подання не в повному обсязі разом із завою про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду діяльності копій документів, визначених цим Законом.
Так, рішення від 25.03.2026 № 1595-Р, мотивовано тим, що:
« 1. Пункт четвертий частини 1 статті 45 Закону України від 18 червня 2024 року № 3817-IX «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біостанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон №3817) подання заяви про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності не за встановленою формою або з порушенням порядку її подання.
Відповідно до абзацу восьмого частини шостої статті 35 VII. Ліцензування Закону №3817 - заява про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, про внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиному реєстрі ліцензіатів та місць обігу пального, про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, що подається в паперовій формі, підписується заявником та скріплюється печаткою (за наявності). На заяву, що подається в електронній формі, накладаються кваліфікований слектронний підпис та кваліфікована електронна печатка (за наявності) заявника
Повідомляємо, що при розгляді документів встановлено, що суб`єкт господарювання не наклав на заяву, подану в електронній формі, кваліфікований електронний підпис та кваліфікована електронна печатка (за наявності), чим порушив абзац восьмий частини шостої статті 35 VII. Ліцензування Закону № 3817.
2. Пункт п`ятий частини першої статті 45 розділу VII. Ліцензування Закону № 3817 - неподання або подання не в повному обсязі разом із заявою про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності копій документів, визначених цим Законом. За результатом розгляду поданих документів встановлено, що суб`єкт господарювання порушив пункт перший частини п`ятої статті 43 Закону № 3817 та не додав до заяви на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки (у разі відсутності кадастрового номера земельної ділянки у зазначених документах надається витяг з Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку), на якій розташовано об`єкт виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального (крім зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки), чинних на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію (зазначені документи не подаються у разі розміщення об`єкта нерухомого майна на території порту, за умови подання документів, що підтверджують право користування портовою інфраструктурою).
3. Пункт п`ятий частини першої статті 45 Закону №3817 - подання не в повному обсязі разом із заявою про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності копій документів, визначених цим Законом, зокрема: відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 43 розділу VII. Ліцензування Закону № 3817 до заяви про отримання ліцензії на право виробництва, оптової торгівлі, роздрібної торгівлі пальним, на право зберігання пального додатково додаються копії сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна, що підтверджує прийняття закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, щодо всіх об`сктів нерухомого майна, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі нальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності, для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку з 1 травня 2011 року: технічного паспорта та/або інвентаризаційної справи, та/або довідки про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна, що підтверджують функціональне призначення об`єкта нерухомого майна, що видані бюро технічної інвентаризації або фізичною особою підприємцем, або юридичною особою, у складі якої працюють один або більше виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, що пройшли професійну атестацію та отримали кваліфікаційний сертифікат на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна відповідно до Закону України "Про архітектурну діяльність", - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку до 30 квітня 2011 року включно, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності. Підтвердженням введения в експлуатацію об`єктів нерухомого майна, призначених для приймания, зберігання та роздрібної торгівлі пальним, право приватної власності на які виникло у порядку, визначеному законами України "Про приватизацію державного майна" та "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", є реєстрація права власності у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У разі і якщо документи, зазначені у пунктах 1 і 2 цієї частини, видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, заявник додатково подає документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта нерухомого майна.
Окрім того повідомляємо, що суб`єкт господарювання не надав документи, що підтверджують право власності на майно ТОВ «СКРІН КО», яке згідно з договором №050126 оренди устаткування механізмів від 05.01.2026, орендується ТОВ «СМАРТ АЗС ПЛОС».
Не погоджуючись з рішенням відповідача позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. 
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України від 18 червня 2024 року № 3817-ІХ “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального”.
Відповідно до частини першої статті 1 вказаного Закону №3817-ІХ: ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності (пункт 40); надання ліцензії - надання суб`єкту господарювання права на провадження певного виду (кількох видів) господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про надання ліцензії на право провадження певного виду (кількох видів) господарської діяльності та внесення органом ліцензування відомостей про надану ліцензію до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, або Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, а в передбачених цим Законом випадках - також шляхом набуття такого права автоматично (пункт 52);роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшої реалізації або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з місць роздрібної торгівлі пальним через паливороздавальні колонки, газороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, а також реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів, а також заправлення з бункерувальника у водному просторі морських та річкових суден (пункт 77).
Одним з видів ліцензії згідно з пункту 22 частини другої статті 41 Закону № 3817-ІХ, є ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним.
Згідно ч.1 ст. 42 Закону № 3817-ІХ, ліцензія на право провадження відповідного виду господарської діяльності надається, за умови реєстрації або взяття на облік суб`єкта господарювання у податкових органах та повідомлення таким суб`єктом господарювання про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, через які здійснюватиметься відповідний вид ліцензійної діяльності, відповідно до вимог пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України, та проходження електронної ідентифікації онлайн в електронному кабінеті з дотриманням вимог Закону України “Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги” і здійснення листування з контролюючим органом через електронний кабінет відповідно до прийнятої контролюючим органом заяви про бажання отримувати документи через електронний кабінет.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 43 Закону №3817-ІХ, ліцензія на право провадження відповідного виду господарської діяльності надається органом ліцензування шляхом прийняття рішення про надання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.
Для отримання ліцензії суб`єкт господарювання подає до органу ліцензування заяву про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності у паперовій або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.
Згідно ч.5 ст.43, до заяви про отримання ліцензії на право виробництва, оптової торгівлі, роздрібної торгівлі пальним, на право зберігання пального додатково додаються копії:
1) документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки (у разі відсутності кадастрового номера земельної ділянки у зазначених документах надається витяг з Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку), на якій розташовано об`єкт виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального (крім зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки), чинних на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію (зазначені документи не подаються у разі розміщення об`єкта нерухомого майна на території порту, за умови подання документів, що підтверджують право користування портовою інфраструктурою).
Для бункерувальника подаються копії документів, що засвідчують право його власника або користувача на розміщення такого бункерувальника в акваторії водойми згідно із законодавством України (договір оренди/суборенди причальної стінки чи стоянки в порту або інші документи, що засвідчують право власника або користувача бункерувальника на розміщення бункерувальника в акваторії водойми);
2) сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна, що підтверджує прийняття закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, щодо всіх об`єктів нерухомого майна, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності, - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку з 1 травня 2011 року;
технічного паспорта та/або інвентаризаційної справи, та/або довідки про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна, що підтверджують функціональне призначення об`єкта нерухомого майна, що видані бюро технічної інвентаризації або фізичною особою - підприємцем, або юридичною особою, у складі якої працюють один або більше виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, що пройшли професійну атестацію та отримали кваліфікаційний сертифікат на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна відповідно до Закону України "Про архітектурну діяльність", - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку до 30 квітня 2011 року включно, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності.
Підтвердженням введення в експлуатацію об`єктів нерухомого майна, призначених для приймання, зберігання та роздрібної торгівлі пальним, право приватної власності на які виникло у порядку, визначеному законами України "Про приватизацію державного майна" та "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", є реєстрація права власності у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
У разі якщо документи, зазначені у пунктах 1 і 2 цієї частини, видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, заявник додатково подає документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта нерухомого майна;
3) свідоцтва про право власності та/або користування на судно, свідоцтва про придатність судна до плавання або класифікаційного свідоцтва на судно, або акта огляду судна, що видані у встановленому законом порядку, - для бункерувальника;
4) технологічного регламенту, що містить інформацію про всі об`єкти та технологічне обладнання у місці виробництва, необхідні для забезпечення здійснення виробництва та зберігання пального, - для ліцензії на право виробництва пального;
5) технічних умов на виробництво пального визначеної якості, що має відповідати вимогам технічних регламентів та національним стандартам з якості пального, - для ліцензії на право виробництва пального;
6) дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки або декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці;
7) документа, що підтверджує акредитацію випробувальної лабораторії з визначення показників якості пального, виданого уповноваженим органом, або договору з акредитованою відповідно до законодавства лабораторією (у разі відсутності власної акредитованої лабораторії) - для ліцензії на право виробництва пального;
8) документа/документів, що засвідчують право власності або право користування спеціалізованими транспортними засобами для перевезення балонів із скрапленим вуглеводневим газом, з яких здійснюватиметься роздрібна торгівля скрапленим вуглеводневим газом у балонах для побутових потреб населення та інших споживачів, - для ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним (скрапленим вуглеводневим газом у балонах для побутових потреб населення та інших споживачів) із спеціалізованих транспортних засобів для перевезення балонів із скрапленим вуглеводневим газом.
Заявники, які здійснюють оптову торгівлю пальним за відсутності місць оптової торгівлі пальним, не подають копії документів, передбачені абзацом першим цього пункту.
Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві про отримання ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки зазначають про використання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки і наводять такі відомості:
для стаціонарних резервуарів - загальна місткість і їх фактичне місцезнаходження;
для нестаціонарних ємностей та/або споживчої тари (крім споживчої тари, тари споживача та поворотної тари (газові балони) кожна об`ємом до 60 літрів включно):
для ємностей місткістю до 250 літрів кожна та загальною місткістю ємностей та/або споживчої тари до 500 літрів включно - про їх наявність, без зазначення загальної кількості таких ємностей, та про їх фактичне місцезнаходження;
для ємностей місткістю понад 250 літрів кожна - місткість кожної ємності та загальна місткість ємностей, без зазначення їх фактичного місцезнаходження.
При поданні заяви про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним копії документів, передбачених пунктами 1, 2 і 6 цієї частини, не подаються, якщо заявником є суб`єкт господарювання державного сектору економіки або суб`єкт господарювання, власником якого є суб`єкт господарювання державного сектору економіки, який разом із заявою про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним подав копію одного з таких документів:
документа, що підтверджує приймання суб`єктом господарювання об`єкта нерухомого майна за договором управління майном, укладеним між суб`єктом господарювання - заявником та Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, у порядку, передбаченому статтею 21-1 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів", на підставі рішення Кабінету Міністрів України;
документа, що підтверджує приймання суб`єктом господарювання нерухомого майна, примусово відчуженого або вилученого у власника в умовах правового режиму воєнного стану згідно із законами України "Про правовий режим воєнного стану", "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану";
документа, що підтверджує передачу акцій суб`єкта господарювання у межах процедури примусового відчуження або вилучення в умовах правового режиму воєнного стану згідно із законами України "Про правовий режим воєнного стану", "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану". Дія цього абзацу поширюється на об`єкти нерухомого майна, які на день передачі акцій суб`єкта господарювання перебували у власності такого суб`єкта господарювання, який мав діючу ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним;
документа, що підтверджує приймання суб`єктом господарювання на підставі рішення Кабінету Міністрів України в управління нерухомого майна, стягнутого у дохід держави згідно із Законом України "Про санкції";
документа, що підтверджує приймання суб`єктом господарювання на підставі рішення Кабінету Міністрів України у господарське відання та/або в управління об`єктів нерухомого майна, що перебувають у власності Російської Федерації та її резидентів, примусово вилучених відповідно до Закону України "Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів".
Копії документів, передбачених пунктами 1, 2 і 6 цієї частини, суб`єкт господарювання державного сектору економіки або суб`єкт господарювання, власником якого є суб`єкт господарювання державного сектору економіки, має подати до контролюючого органу протягом двох років з дня подання заяви про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. У разі припинення ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, отриманої у порядку, встановленому цією частиною, при поданні повторної заяви про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним суб`єкт господарювання має подати всі документи, передбачені цією частиною.
Згідно п. 1 ч. 7 ст. 43 Закону №3817-ІХ, орган ліцензування зобов`язаний прийняти рішення про надання або про відмову в наданні ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності не пізніше 20 робочих днів з дня одержання від заявника заяви про отримання ліцензії на право виробництва спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв (крім малих виробництв дистилятів, малих виробництв виноробної продукції, малих виробництв пива), тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, на право вирощування тютюну, на право ферментації тютюнової сировини, на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального.
Відповідно до п. 5 ч. 1 статті 45 Закону №3817-ІХ, підставами для прийняття органом ліцензування рішення про відмову у наданні ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності є, серед іншого, неподання або подання не в повному обсязі разом із заявою про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності копій документів, визначених цим Законом.
Як встановлено судом, рішення про відмову ТОВ «СМАРТ АЗС ПЛЮС» у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №1595-Р від 25.03.2026 року прийнято у зв`язку з ненаданням позивачем до органу ліцензування, яким є ГУ ДПС у Київській області, разом із заявою:
документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки (у разі відсутності кадастрового номера земельної ділянки у зазначених документах надається витяг з Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку), на якій розташовано об`єкт виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального (крім зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки), чинних на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію (зазначені документи не подаються у разі розміщення об`єкта нерухомого майна на території порту, за умови подання документів, що підтверджують право користування портовою інфраструктурою);
документи, що підтверджують право власності на майно ТОВ «СКРІН КО», яке згідно з договором № 050126 оренди устаткування механізмів від 05.01.2026, орендується ТОВ «СМАРТ АЗС ПЛОС»;
не накладено на заяву, подану в електронній формі, кваліфікований електронний підпис та кваліфікована електронна печатка (за наявності), чим порушив абзац восьмий частини постої статті 35 VII. Ліцензування Закону №3817.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 3817-ІХ:
ліцензія право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності (п. 40);
місце роздрібної торгівлі пальним об`єкт нерухомого майна або єдиний (цілісний) майновий комплекс, на території якого розташоване технологічне обладнання, призначене для приймання, зберігання та роздрібної торгівлі пальним, який належить суб`єкту господарювання на праві власності або користування; нафтоналивний несамохідний морський/річковий бункерувальник (далі - бункерувальник); спеціалізований транспортний засіб для перевезення балонів із скрапленим вуглеводневим газом, з якого здійснюється роздрібна торгівля скрапленим вуглеводневим газом у балонах для побутових потреб населення та інших споживачів. Місце роздрібної торгівлі пальним вважається місцем зберігання пального, якщо зберігання пального здійснюється за таким місцем роздрібної торгівлі пальним (п. 52);
надання ліцензії надання суб`єкту господарювання права на провадження певного виду (кількох видів) господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про надання ліцензії на прав провадження певного виду (кількох видів) господарської діяльності та внесення органом ліцензування відомостей про надану ліцензію до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, або Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, а в передбачених цим Законом випадках - також шляхом набуття такого права автоматично (п. 53);
роздрібна торгівля пальним діяльність із придбання або отримання та подальшої реалізації або відпуску пального із зміною або без зміни його фізикохімічних характеристик з місць роздрібної торгівлі пальним через паливо роздавальні колонки, газороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, а також реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів, а також заправлення з бункерувальника у водному просторі морських та річкових суден (п.77).
Так, між ТОВ «СМАРТ АЗС ПЛЮС» та ТОВ «ФОРС ГАРД» укладено договір оренди №1702/260 від 17.02.2026, предметом якого є передача у платне строкове користування майно, що знаходиться у приватній власності Орендодавця та визначене у цьому Договорі (надалі - Об`єкт оренди), а саме: 
Об`єкт оренди: Нежитлова будівля операторна АЗС з автозаправним комплексом 19,5 кв.м;
Загальна площа земельної ділянки на якій розташований Об`єкт оренди 1,3105 га;
Кадастровий номер: 3222410300:02:009:5440;
Місцезнаходження Об`єкту оренди - Київська обл., м. Боярка, вул. Білгородська, 53а. 
Об`єкт оренди передається Орендарю для ведення господарської діяльності та отримання прибутку.
Відповідно до акту приймання-передачі до Договору оренди № 1702/260 від 17.02.2026року, орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування в порядку та на власності умовах, визначених Орендодавця цим Договором, у строкове платне користування майно, що знаходиться у приватній (надалі - Об`скт оренди), а саме: 
1.1. Об`єкт оренди: Нежитлова будівля операторна АЗС з автозаправним комплексом 19,5 кв.м 
Загальна площа земельної ділянки на якій розташований Об`єкт оренди - 1,3105 га
Кадастровий номер: 3222410300:02:009:5440 
Місцезнаходження Об`єкту оренди - Київська обл., м. Боярка, вул. Білгородська, 53а. 
Разом з тим, на виконання вимог ч. 5 ст. 43 Закону України № 3817-IX, до заяви позивачем додано договір купівлі – продажу нежитлової будівлі посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. 15.02.2022 та зареєстрований в реєстрі за № 218, відповідно до якого 15.02.2022 між ОСОБА_1 , як продавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Форс Гард", як покупцем, укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, за умовами якого продавець передає у власність, а покупець приймає й зобов`язується оплатити нежитлову будівлю, операторну АЗС, розташовану на земельній ділянці площею 1,3105 га, кадастровий номер 3222410300:02:009:5440, за адресою: АДРЕСА_1 . Будівля позначена літ. А1, її загальна площа становить 19,5 кв.м.
15.02.2022 проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за Товариством з обмеженою відповідальністю "Форс Гард", що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.02.2022 № 299708687, який додано позивачем до заяви.
Також, до заяви додано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 13.09.2012 року щодо автозаправного комплексу за адресою Київська обл., м. Боярка, вул. Білогородська 53-A, видану Інспекцією ДАБК у Київській області. 
В графі 1 «Інформація про замовника» зазначено: ОСОБА_1 АДРЕСА_2 : Код ІДН: НОМЕР_1 .
В графі 12 «Інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію» зазначено: Договір оренди земельної ділянки від 24 березня 2008р. за № 78-6-00524.
Окрім того, до заяви додано довідки про технічні показники об`єкта №1 та №2 від 20.01.2022, видані ФОП ОСОБА_3 . Труханському О.М.
Отже, доводи відповідача щодо ненадання позивачем документів, які підтверджують його право на використання відповідного об`єкта нерухомого майна, у разі коли документи, зазначені у пунктах 1 і 2 цієї частини, видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, є безпідставними з огляду на поданий позивачем пакет документів, що в повній мірі відповідачє вимогам встановленим в п.п. 1,2 ч.5 ст. 43 Закону № 3817-IX від 18.06.2024.
В свою чергу, щодо зауважень відповідача стосовно ненадання документу, який підтверджує прав користування земельною ділянкою слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16 виснувала, що перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості, розташованого на ній.
У пунктах 51, 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 921/158/18 зроблено висновки, що згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. Отже, відповідно до зазначених правових норм власники споруди мають право на користування земельною ділянкою, на якій вона розташована. У пункті 49 цієї ж постанови зазначено, що ніхто інший, окрім власника цього об`єкта, не може претендувати на вказану земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.
Крім того, у постанові Верховного Суду 22 липня 2021 року у справі № 640/19955/19 виснувано, що згідно зі статтею 796 ЦК України одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму. У договорі найму сторони можуть визначити розмір земельної ділянки, яка передається наймачеві. Якщо розмір земельної ділянки у договорі не визначений, наймачеві надається право користування усією земельною ділянкою, якою володів наймодавець. Якщо наймодавець не є власником земельної ділянки, вважається, що власник земельної ділянки погоджується на надання наймачеві права користування земельною ділянкою, якщо інше не встановлено договором наймодавця з власником земельної ділянки.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погодилась із висновком суду першої та апеляційної інстанції, що при укладанні договору найму об`єкту (споруди, окремої частини, ін.) презюмується, що наймач має право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться такий об`єкт, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму.
Передача земельної ділянки у користування за вказаними правилами проводиться незалежно від того, чи існують у договорі умови щодо прав на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти (споруди, ін.), що передаються у найм. Крім того норми, які встановлюють згадані правила, не мають характеру диспозитивності, тобто застосовуються й поза волею наймодавця та наймача.
Колегією суддів вказано, що важливим є той факт, що надання наймачу права користування земельною ділянкою є обовґязковим не тільки для сторін за договором оренди об`єкту, що знаходиться на земельній ділянці, а й для власника земельної ділянки у разі, коли такою особою не є наймодавець. Презюмується, що власник земельної ділянки погоджується на надання наймачеві права користування нею, якщо інше прямо не встановлене договором наймодавця з власником земельної ділянки.
З огляду на таке правозастосування до обставин даної справи, слід дійти висновку, що у спірних правовідносинах, ТОВ «СМАРТ АЗС ПЛЮС» набуло право користування земельною ділянкою, розміщеною під об`єктом оренди за адресою Київська обл., м. Боярка, вул. Білгородська, 53а, оскільки визначені умовами договору від 17.02.2026 року № 1702/260, незважаючи на відсутність окремо укладеного договору оренди відповідної земельної ділянки. А тому, твердження відповідача про не надання позивачем документів, що підтверджують право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт роздрібної торгівлі пальним, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення, стосовно ТОВ «СМАРТ АЗС ПЛЮС» є безпідставними.
Щодо зауважень відповідача про ненадання позивачем документи, що підтверджують право власності на майно ТОВ «СКРІН КО», яке згідно з договором №050126 оренди устаткування механізмів від 05.01.2026, орендується ТОВ «СМАРТ АЗС ПЛОС».
Відповідно до пункту 3 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20 грудня 1997 року (далі - Правила) роздрібна торгівля нафтопродуктами здійснюється за наявності у суб`єкта господарювання відповідних документів дозвільного характеру та ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.
Торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів.
Термін "автозаправна станція" вживається у значенні, наведеному в ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування і забудова територій";
Відповідно до п. 3.2. ДБН Б.2.2.-12:2019 Планування і забудова територій, автозаправна станція (АЗС) - це комплекс будинків, споруд, технологічного обладнання, призначений для приймання, зберігання моторного палива та заправлення ним автотранспорту (мототранспорту).
При тому, у ДБН (п. 10.8.14) наявна таблиця 10.9 під назвою Класифікація АЗС за їх категорією, де визначено 4 типи АЗС за їх технологічним рішенням, а саме залежно від розміщення резервуара відносно ПРК, це традиційна АЗС; блочна АЗС ; модульна АЗС, контейнерна АЗС.
а саме залежно від розміщення резервуара відносно ПРК, визначення яких наведено в розділі 3 «Терміни і визначення»:
- традиційна АЗС - АЗС з підземним розташуванням резервуарів зберігання палива, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки рідким моторним паливом (бензином, дизельним паливом); характеризується розосередженим розташуванням резервуарів і паливно-роздавальних колонок (ПРК) (п. 3.65);
- блочна АЗС - АЗС з підземним розташуванням резервуарів зберігання палива, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки рідким моторним паливом (бензином, дизельним паливом); характеризується розміщенням ПРК над резервуаром та виконана як цілісний заводський виріб (п. 3.9);
- модульна АЗС - АЗС з наземним розташуванням резервуарів для зберігання палива, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки рідким моторним паливом (бензином, дизельним паливом); характеризується розосередженим розташуванням ПРК та резервуара зберігання палива (п. 3.40);
- контейнерна АЗС - установка для відпуску нафтопродуктів, яка складається з резервуара і ПРК, зблокованих в єдиному контейнері (п. 3.34).
Також цей розділ закріплює визначення і інших термінів, які пов`язані з обігом пального: багатопаливна АЗС, технологічне обладнання якої призначено для заправлення автотранспорту моторним паливом двох або трьох видів, серед яких дозволяється рідке моторне паливо (бензин/дизельне паливо) (п. 3.6); паливозаправний пункт - АЗС, яка розташована на території підприємства і призначена для заправлення автотранспорту, який належить підприємству (п. 3.42): пересувна АЗС - комплексна установка технологічного обладнання, змонтованого на автомобільному шасі або причепі, для транспортування та відпуску нафтопродуктів (п. 3.44).
В таблиці 10.9 ДБН Б.2.2-12:2019 зазначено, що заправки з роздільним (модульним) наземним резервуаром ємністю до 80 м куб., включно (наземне розташування) відносяться до типу В (середніх АЗС).
Згідно з договором оренди устаткування механізмів від 05 січня 2026 року №050126, укладеним між позивачем та ТОВ «СКРІН КО», орендодавець надає в строкове платне користування майно (надалі - Устаткування), відповідно до Додатка № 1 до даного Договору, а Орендар зобов`язується прийняти його на умовах даного Договору. 1.2. Передача устаткування в Оренду здійснюється шляхом підписання акту прийому- передачі, у якому зазначається технічний стан Устаткування, адреса місце знаходження устаткування.
Відповідно до додатку №1 До Договору № 050126 оренди устаткування від 05.01.2026 року балансова вартість за одиницю устаткування узгоджується Сторонами та становить загальну вартість 2 077 500,00 (два мільйона сімдесят сім тисяч п`ятсот гривень) 00 копійок:
Модуль для заправки автомобілів моторним паливом, "Шельф/12/1/H/100-2-О ТУ У 29.1- 30838462-007:2010" а саме: 
- Паливороздавальна колонка на два пістолети; 
- Резервуар для зберігання, транспортування паливо мостильних матеріалів
Кількість 5 штук;
Модуль для заправки автомобіля газом зрідженим Шельф ТУ У 29.1-30838462-006:2009, а саме:
- Паливороздавальна колонка на два пістолети газ; 
- Резервуар для зберігання, транспортування газ
Кількість 5 штук.
Отже, АЗС позивача відповідає ознакам модульної автозаправної станції.
Головним управлінням ДЕРЖПРАЦІ у Київській області надано ТОВ «СМАРТ АЗС ПЛЮС» дозволи від 15.02.2026 № 884.26.32, №883.26.32 на експлуатацію машин, механізмів, устаткувань підвищеної небезпеки, в тому числі за адресою Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Білогородська, 53-А.
З огляду на викладене суд зазначає, що оскільки при влаштуванні модульної автозаправної станції позивач не здійснював будь-яких будівельних робіт, а обладнання розташовано на бетонному майданчику без улаштування фундаментів, тобто улаштування такого типу заправного комплексу не є будівництвом, а таке майно не є нерухомим, з огляду на що до такого майна не є застосовним вимоги абз. 4 п.2 ч.5 ст. 43 Заокну 3817-ІХ, а отже доводи відповідача щодо ненадання документів, що підтверджують право власності на майно ТОВ «СКРІН КО», яке згідно з договором № 050126 оренди устаткування механізмів від 05.01.2026, орендується ТОВ «СМАРТ АЗС ПЛОС» є безпідставними.
Стосовно доводів відповідача щодо не накладення на заяву, подану в електронній формі, кваліфікований електронний підпис та кваліфікована електронна печатка (за наявності), чим порушив абзац восьмий частини постої статті 35 розділу VII. Ліцензування Закону № 3817, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.6 ст. 35 Закону № 3817-ІХ заява про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, про внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиному реєстрі ліцензіатів та місць обігу пального, про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності подається заявником до органу ліцензування у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.
Заява про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним подається заявником до органу ліцензування - територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за місцем роздрібної торгівлі пальним.
Заява про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, про внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиному реєстрі ліцензіатів та місць обігу пального, про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, що подається в паперовій формі, підписується заявником та скріплюється печаткою (за наявності). На заяву, що подається в електронній формі, накладаються кваліфікований електронний підпис та кваліфікована електронна печатка (за наявності) заявника.
Відповідно до п.п. 42.4, 42.6 ст. 42 ПКУ платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Для осіб, які є фінансовими агентами, листування з контролюючим органом в електронній формі є обов`язковим у випадках, визначених цим Кодексом.
Електронний документообіг між платником податків та контролюючим органом здійснюється відповідно до цього Кодексу, законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" без укладення відповідного договору.
Керівник платника податків визначає, змінює перелік уповноважених осіб платника податків, які наділяються правом підписання, подання, отримання ними документів та інформації через електронний кабінет від імені платника податків, та визначає їхні повноваження.
Платник податків стає суб`єктом електронного документообігу після надсилання до контролюючого органу першого будь-якого електронного документа у встановленому форматі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".
Згідно з абз. 18 п. 42-1.2. статті 42-1 ПКУ Електронний кабінет забезпечує можливість реалізації платниками податків прав та обов`язків, визначених цим Кодексом та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, та нормативно-правовими актами, прийнятими на підставі та на виконання цього Кодексу та інших законів, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, в тому числі, шляхом: подання звернень та інших документів для отримання ліцензій.
Пунктом 42-1.5 ст. 42 ПКУ визначено, що платник податків стає користувачем електронного кабінету та набуває право подавати звітність в електронній формі і вести листування засобами електронного зв`язку в електронній формі після проходження в електронному кабінеті електронної ідентифікації онлайн з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", або тих сервісів ідентифікації, використання яких дозволяється методологом електронного кабінету.
Як вбачається з матеріалів справи, заява про отримання ліцензії подана ТОВ «СМАРТ АЗС ПЛЮС» через Електронний кабінет платника податків.
Відповідно до квитанції №2 – документ (заява від 06.03.2026 «Надання ліцензії) прийнято. Помилок не виявленою в графі «Підписи документа» зазначений керівник – Бардаков Олександр Володимирович.
З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими доводи представника позивача щодо того, що Платники податків, які є користувачами Електронного кабінету, мають можливість за допомогою меню «Введення звітності» приватної частини Електронного кабінету надіслати заяву та документи для отримання ліцензії на право виробництва, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, зберігання пального. Тобто, здійснивши верифікацію в Електронному кабінеті за допомогою кваліфікованого електронного підпису та подавши заяву щодо видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним на автозаправному комплексі за допомогою даного офіційного сервісу Позивач виконав вимоги ст. 42 Податкового кодексу України.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 25.03.2026 № 1595-Р року про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Київська обл., м. Боярка, вул. Білогородська, 53-А, є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивачем подано до відповідача копії документів, які повною мірою свідчить про виконання вимог Закону України №3817-ІХ від 18.06.2024.
При зверненні до відповідача із заявою про видачу ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним позивачем дотримано усіх норм законодавства, що регулюють вказану сферу суспільних публічно-правових відносин, тому суд дійшов висновку про наявність у товариства права на отримання ліцензії.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 22 вересня 2020 року по справі № 910/3009/18 вказала, що ефективний спосіб захисту прав повинен: 1) забезпечити поновлення порушеного права 2) в разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування 3) такий захист повинен бути повним (тобто не частковим) 4) забезпечувати мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії 5) забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Як наслідок, одне право має захищатися одним позовом. Рішення суду має остаточно вирішувати спір по суті і захищати порушене право чи інтерес. Якщо для реалізації рішення суду потрібно ще раз звертатися до іншого суду й отримувати ще одне рішення це означає, що обраний спосіб захисту (який часто зумовлений обмеженнями, що діють у певній юрисдикції) є неефективним.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що задоволення адміністративного позову у обраний позивачм спосіб не містить ознак втручанням у дискреційні повноваження відповідача, позаяк належним способом захисту порушеного права у цій справі має бути зобов`язання Головне управління Державної податкової служби у Київській області идати Товариству з обмеженою відповідальністю «СМАРТ АЗС ПЛЮС» ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за місцем роздрібної торгівлі пальним за адресою: Київська обл., м. Боярка, вул. Білогородська, 53-А на підставі заяви від 06.03.2026.
Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.04.2025 у справі № 380/16902/24.
За вказаних обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Матеріали справи свідчать, що відповідні положення податкового законодавства відповідачем при прийнятті оскаржуваних рішень дотримані не були, оскільки рішення відповідачем прийнято передчасно, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “РуїсТоріха проти Іспанії” від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Позивачем за подання даного адміністративного позову сплачений судовий збір в розмірі 3328,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №15 від 02.04.2026 року.
Враховуючи, що адміністративний позов підлягає задоволенню, з Головного управління ДПС у Київській області на користь ТОВ «СМАРТ АЗС ПЛЮС» слід стягнути 3328,00 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ АЗС ПЛЮС» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 25.03.2026 № 1595-Р року про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Київська обл., м. Боярка, вул. Білогородська, 53-А.
Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Київській області видати Товариству з обмеженою відповідальністю «СМАРТ АЗС ПЛЮС» ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за місцем роздрібної торгівлі пальним за адресою: Київська обл., м. Боярка, вул. Білогородська, 53-А.
Стягнути з Головного управління ДПС у Київській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ АЗС ПЛЮС» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3328,00грн (три тисячі триста двадцять вісім гривень 00 копійок).
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «СМАРТ АЗС ПЛЮС» (код ЄДРПОУ 46053493, адреса: вул. Грецька, буд. 44, каб. 3, м. Одеса, 65026).
Відповідач: Головне управління ДПС у Київській області (код ЄДРПОУ ВП 44096797, адреса: вул. Святослава Хороброго, 5а, м. Київ, 03151).

Суддя П.П.Марин