Справа № 718/59/26 
Провадження №2/713/394/26 
РІШЕННЯ 
іменем України

29.06.2026 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Осокіна А.Л., за участю секретаря Холіван В.П.., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Вижницької РДА про відшкодування моральної шкоди,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся в суд до відповідача з позовом про відшкодування завданої шкоди, посилаючись на таке.
04.12.20024 по справі №600/2506/24-а Чернівецьким окружним адміністративним судом ухвалено рішення, яким зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу державну соціальну допомогу як батькові дитини з інвалідністю до 18 років та надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю до 18 років як працездатній особі, що не працює.
Але вказане рішення виконане не було.
Внаслідок його невиконання впродовж грудня 2024 грудня 2025 р.р. не виплачено донараховану державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю до 18 років та надбавку на догляд за вказаною дитиною на 2021-2024 роки в розмірі 124778,90 грн., не здійснено нарахування і виплату цих соціальних виплат з 01.01.2025 за січень-червень 2025 в сумі 17839,80 грн.
Вказані дії завдали позивачу моральну шкоду, яка полягає у: 
душевних стражданнях впродовж більш як 12 місяців, яких зазнав позивач, члени його сім`ї та близькі родичі внаслідок невиплат заборгованості; 
моральних переживаннях, які зазнає позивач та члени його сім`ї внаслідок тривалого заниження розмірів належної йому до виплати соціальної державної допомоги з 01.01.2025 по даний час; 
у приниженні його честі та гідності; 
у порушенні нормальних життєвих зв`язків через слабозахищеність позивача та членів його сім`ї.
Розмір шкоди він оцінює в сумі 691760 грн., виходячи з 80-кратного розміру мінімальної заробітної плати (8647 грн). 
Виходячи з викладеного, позивач просить суд стягнути з держави України на свою користь моральну шкоду в сумі 691760 грн. 

Ухвалою 19.02.2026 було відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.
Ухвалою від 11.05.2026 закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду по суті.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Надав лист, який суд оцінює як відзив на позов, яким позов не визнав, та вказав, що з 01.07.2025 управління ветеранської політики та соціального захисту не здійснює виплату допомоги. Разом з тим, допомога, на яку позивач має право згідно рішення, буде виплачена при поступленні коштів 
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач являється батьком та здійснює догляд за дитиною з інвалідністю до 18 років, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.12.2024 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну соціальну допомогу як батькові дитини з інвалідністю до 18 років, відповідно до частини 3 статті 46 Конституції України у розмірі не нижче прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на відповідний рік» та надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю до 18 років як працездатній особі, що не працює і здійснює догляд за дитиною з інвалідністю до 18 років, відповідно до частини 3 статті 46 Конституції України у розмірі не нижче прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на відповідний рік», починаючи з 01.01.2021 року, з урахуванням проведених виплат.
При цьому в судовому засіданні не було доведено належними та допустимими доказами те, шо на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області перебуваєвиконавче провадження №77678487 про виконання виконавчого листа № 600/2506/24-а від 05.02.2025 р., виданий Чернівецьким окружним адміністративним судом. За невиконання вказаного рішення суду державним виконавцем на боржника - УСЗН Вижницької РДА двічі накладено штраф, а саме: 23.09.2025 р. - 5100 грн. та 07.10.2025 р. - 10200 грн., всього - 15300 грн.
Разом з тим, суд вважає доведеним, що відповідач, являючись суб`єктом владних повноважень та будучи зобов`язаним рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.12.2024 по справі №600/2506/24-а здійснювати виплати на користь позивача державну соціальну допомогу як батькові дитини з інвалідністю до 18 років відповідно починаючи з 01.01.2021 року –такі виплати не здійснює.
Згідно постанови від 03.07.2019 у справі №750/1591/18-ц ВП ВС зазначив, що право на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірного невиконання остаточного рішення суду, за що держава несе відповідальність – презюмується. 

Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до статті 1, пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, що буде стягуватись з відповідача суд виходить з наступного.
Згідно п.2 ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Позивач просить суд стягнути з відповідача спричинену моральну шкоду в сумі 250000 грн.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок, що «моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості».
У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Врахувавши ступінь, глибину та характер душевних страждань позивача, істотність вимушених змін у його житті, принципи поміркованості, розумності і справедливості, суд першої інстанції дійшов висновку про визначення відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 грн, вказаний розмір не більший, ніж достатній для розумного задоволення потреб позивача як особи, що має право на відшкодування шкоди відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та не призводить до його збагачення.
Саме така сума, на думку, суду, буде відповідати глибині душевних та фізичних страждань позивача, та саме така сума буде відповідати принципам розумності та справедливості, з врахуванням часу перебування під слідством та судом, виконанням вимог запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання та обмеження прав користуватись своїм майном.
При цьому суд відхиляє заперечення відповідача, оскільки позивач просить суд стягнути з відповідача шкоду за невиконання рішення суду з 01.01.2026 до 01.07.2026, тобто до того часу, як відповідач повноваження відповідача щодо здійснення відповідних виплат було припинено. Крім того, відсутність коштів не є підставою для невиконання рішення суду.

Щодо інших аргументів учасників справи, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обгрнутовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа “Серявін проти України”, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.
Зважаючи на те, що позов задоволено на користь позивача, тому на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при звере6ння до суду судовий збір.
На підставі ст.ст.23, 1167 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 13, 76, 77, 81, 141, 258-265, 275-279, 354 ЦПК України, суд, - 
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Вижницької РДА про відшкодування моральної шкоди – задовольнити частково.
Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Вижницької РДА на користь ОСОБА_1 20000 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.
Повний текст рішення складено 09.07.2026.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .
Відповідач: Управління соціального захисту населення Вижницької РДА (ЄДРПОУ 03196274, вул. Українська,88-А, м. Вижниця Вижницького району Чернівецької області, 59200.

Суддя Андрій ОСОКІН