ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 602/1253/25	Головуючий у 1-й інстанції Наумчук В.А. 	
Провадження № 22-ц/817/777/26 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючої - Храпак Н.М. 
Суддів -  Гірський Б. О., Костів О. З., 
за участі секретаря - Гичко К.С. 
та сторін: представників ОСОБА_1 – адвоката Штогрина М.П., Курилів Г.В.,
представника Тернопільської обласної прокуратури – Безкоровайної О.А., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 602/1253/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Штогрин Микола Петрович, на рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 12 березня 2026 року, ухваленого суддею Наумчуком В.А., у цивільній справі за заявою Кременецької окружної прокуратури Тернопільської області в інтересах Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області, заінтересована особа: Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання спадщини відумерлою,-

В С Т А Н О В И В:
у грудні 2025 року до Лановецького районного суду надійшла заява керівника Кременецької окружної прокуратури Тернопільської області Штурми Н., в інтересах Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області, про визнання спадщини відумерлою після померлої ОСОБА_2 .
Заява обґрунтована тим, що на території Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області в с. Бережанка знаходиться земельна ділянка (пай), що складається із трьох земельних ділянок загальною площею 2,18 гектарів, що належала на праві власності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Упродовж 2003-2025 років органами місцевого самоврядування не вжито заходів щодо визначення спадщини ОСОБА_2 відумерлою. З метою виявлення спадкоємців ОСОБА_2 проводились відповідні заходи, однак станом на день подачі заяви до суду заяв від потенційних спадкоємців за законом та заповітом не надходило. Наявність на території Лановецької міської територіальної громади нерухомого майна відумерлої спадщини, позбавляє громаду можливості здійснювати належне управління, розпорядження цим майном, використання його відповідно до вимог чинного законодавства, наповнення міського бюджету.
Заява подана в інтересах Лановецької міської ради, оскільки остання не здійснює захист законних інтересів держави у суді у разі їх порушення чи загрози порушення, що є достатньою підставою для звернення до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування.
Просить визнати відумерлою спадщину після смерті ОСОБА_2 , що складається із права власності на земельну ділянку (пай) площею 2,18 гектарів, в складі трьох земельних ділянок: рілля – 1,62 га, пасовища з ріллі – 0,40 га, природні пасовища – 0,16 га, які знаходяться на території Лановецької міської ради (колишньої Бережанської сільської ради) Кременецького району Тернопільської області в с. Бережанка, та передати її у власність територіальної громади Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області.
Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 12 березня 2025 року заяву Кременецької окружної прокуратури Тернопільської області в інтересах Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області, заінтересована особа: Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, про визнання спадщини відумерлою - задоволено.
Визнано відумерлою спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та складається із права власності на земельну ділянку (пай) площею 2,18 гектарів, в складі трьох земельних ділянок: рілля – 1,62 га, пасовища з ріллі – 0,40 га, природні пасовища – 0,16 га, які знаходяться на території Лановецької міської ради (колишньої Бережанської сільської ради) Кременецького району Тернопільської області в с. Бережанка.
Передано відумерлу спадщину, яка складається з земельної частки (паю) розміром 2.18 гектарів, в складі трьох земельних ділянок: рілля – 1,62 га, пасовища з ріллі – 0,40 га, природні пасовища – 0,16 га, які розташованої на території Лановецької міської ради (колишньої Бережанської сільської ради) Кременецького району Тернопільської області в с. Бережанка, у власність Лановецької територіальної громади Кременецького району Тернопільської області.
В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_4 , просить рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 12 березня 2026 року у справі № 602/1253/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою, відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначив, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність спадкоємців, так як наявність у ОСОБА_1 оригіналу Державного акта серії ТР № 022935, який зберігається в його родині з моменту смерті прабабусі, свідчить про фактичне володіння спадковим майном та про намір його оформити. Вказують, що міська рада надала суду неповну інформацію, не зазначивши про наявність родичів померлої ОСОБА_2 (доньки, внуків та правнуків), що призвело до неправомірного визнання майна відумерлим.
Звертають увагу суду, що на момент смерті ОСОБА_2 заявник був малолітньою дитиною, а згодом проходив військову службу та перебував на лікуванні, що унеможливило вчасний збір повного пакету документів про спорідненість. Проте, наявність у ОСОБА_1 оригіналу Державного акта серії ТР № 022935 підтверджує, що він є спадкоємцем, який прийняв спадщину шляхом фактичного володіння документами на майно. Оскільки самостійно отримати докази спорідненості з архівів за короткий строк він не може, то додає клопотання про їх витребування судом.
Згідно з ч. 4 ст. 1268 ЦК України, малолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину автоматично, незалежно від подання заяви нотаріусу.
Отже, ОСОБА_1 є законним спадкоємцем, який прийняв спадщину.
Згідно зі ст. 1277 ЦК України, спадщина може бути визнана відумерлою лише за відсутності спадкоємців. Оскільки він прийняв спадщину в силу закону, то майно (земельні ділянки з кадастровими номерами № 6123881200:01:001:0069, № 6123881200:01:001:1027, № 6123881200:01:001:0548) не є відумерлим майном.
Вказує, що міська рада ввела суд в оману, заявивши про відсутність спадкоємців, тоді як є бабуся, тітка, які перебувають за кордоном та правнук ОСОБА_1 .
Однак, суд не залучив ОСОБА_1 до участі у справі, чим позбавив права на захист його інтересів. 
Від Тернопільської обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 12.03.2026 – без змін.
У відзиві вказують, що звертаючись до суду, в інтересах Лановецької міської ради, прокурор посилався на те, що згідно з інформацією, наданою старостою міської ради Михащуком В., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована одна та сама проживала за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті з нею за даною адресою також ніхто не був зареєстрований. Відомості про спадкоємців ОСОБА_2 відсутні.
Як убачається із долученої до матеріалів справи копії газети видання «Захід Прес» №14 від 16.08.2023, заявником вживались заходи, щодо розшуку спадкоємців виявленого майна відумерлої спадщини, що належало ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Спадкова справа щодо спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилася, в Спадковому реєстрі відсутні відомості стосовно складених за життя ОСОБА_3 та зареєстрованих заповітів, що підтверджується інформацією, наданою на виконання ухвали суду приватним нотаріусом Кременецького нотаріального округу Тернопільської області Доротюк Р.Р., а також Інформаційними довідками із Спадкового реєстру № 84038631 від 02.02.2026 та № 84038644 від 02.02.2026.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт неприйняття спадщини спадкоємцями, що дає підстави для визнання спадщини відумерлою.
Суд установив, що ОСОБА_2 за життя набула право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,18 га, на які після її смерті відкрилась спадщина, з часу відкриття спадщини минуло більше одного року.
Тому вважають що за встановлених обставин рішення суду про визнання спадщини відумерлою є законним і обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального та процесуального права
Крім цього, доводи апелянта про його спорідненість із спадкодавцем та вступ як спадкоємця в управління або володіння спадковим майном на даний час не доводяться відповідними належними і допустимими доказами.
З моменту відкриття спадщини минуло понад 20 років. Однак, по досягненні повноліття ОСОБА_1 не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва, не здійснював державної реєстрації речових прав на спадкове майно. За інформаціями Лановецької міської ради та Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області ОСОБА_1 не зареєстрований платником земельного податку, відсутні дані про сплату ним земельного податку.
Від заінтересованої особи Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області також надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому вказують, що за наявною інформацією сектору 1 відділу №2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління, відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Лановецькою районною державною адміністрацією Тернопільської області, ОСОБА_2 (с. Бережанка) набула право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства колгосп «Колос» розміром 2,78 умовних кадастрових гектарів відповідно до розпорядження Лановецької районної державної адміністрації від 21.02.1997 № 29, на підставі якого їй було видано сертифікат на право на земельну частку (пай), серія ТР № 0216627.
Взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) ОСОБА_2 видано державний акт серії ТР №022935 на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,18 га, який зареєстровано у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 20.05.2003 року за № 304.
Відповідно до проекту поділу земельних ділянок (масивів) колективної власності колгоспу «Колос» на земельні частки (паї) власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) с. Бережанка, с. Жуківці на території Бережанської сільської ради на підставі рішення сесії Бережанської сільської ради від 11.09.2002 № 14 у додатку 2 списку громадян, яким передаються земельні частки (паї) в приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загромадянкою ОСОБА_2 значиться ділянка за № НОМЕР_1 , загальною площею 2,18 га в складі трьох земельних ділянок: рілля – 1,62 га, пасовища з ріллі – 0,40 га, природні пасовища – 0,16 га.
Відомості про державну реєстрацію земельних ділянок в базі Державного земельного кадастру відсутні.
На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 16.08.2003, діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963, оскільки Цивільний кодекс України, прийнятий Верховною Радою України від 16.01.2003 (№435-IV), набрав чинності з 01 січня 2004 року.
Нормами ст. 549 Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 визначені дії, що свідчать про прийняття спадщини. Так, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:
1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;
2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. (Із змінами, внесеними Указом ПВР N 2135-08 від 15.10.73)
Відповідно до статті 1270 чинного Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Разом з цим, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Згідно з інформації, яка міститься в матеріалах справи, а саме довідки Лановецької міської ради від 24.10.2025, відомості про спадкоємців ОСОБА_2 відсутні.
Також у матеріалах справи наявний витяг зі Спадкового реєстру наданий приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Доротюк Р.Р. № 72562334 від 23.05.2023, згідно якого спадкова справа, за померлою, не заведена та свідоцтво про право на спадщину не видавалося.
Отже, на момент розгляду справи судом першої інстанції відсутні відомості про прийняття спадщини спадкоємцями ОСОБА_2 .
Окрім того, ОСОБА_1 , не надано доказів, що він є спадкоємцем майна ОСОБА_2 (за законом чи заповітом).  
Також, ОСОБА_1 не підтверджено, що він у встановленому законодавством порядку, вчинив дії, що свідчать про прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_2 або звертався до суду із заявою про продовження строку для прийняття спадщини.
У судовому засіданні представники ОСОБА_1 – адвокат Штогрин М.П. та ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених у ній та просили її задовольнити.
Представник Тернопільської обласної прокуратури – Безкоровайна О.А. у судовому засіданні заперечила проти апеляційної скарги, з підстав та обґрунтувань, наведених у відзиві на апеляційну скаргу. 
Представник заінтересованої особи Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку судової повістки до електронного кабінету. Разом з тим у відзиві на апеляційну скаргу просять справу розглянути за відсутності представника на підставі наявних матеріалів справи.
Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно з п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, з огляду на таке.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 18.08.2003 секретарем виконавчого комітету Бережанської сільської ради Лановецького району Тернопільської області складено відповідний актовий запис за № 9. Наведене підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00056139378 від 27.01.2026, копія якого надано на вимогу суду (а.с.75-77).
Згідно із листами Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №18-19-0.2121-689/2-25 від 13.02.2025 року та № 10-19-0.2121-4776/2-25 від 06.11.2025 року ОСОБА_2 набула право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства колгосп «Колос» відповідно до розпорядження Лановецької районної державної адміністрації від 21.02.1997 № 29. Їй видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0216627, розміром 2,78 умовних кадастрових гектарів.  Земельна частка (пай) в натурі (на місцевості) не виділялась. Взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) ОСОБА_2 видано державний акт серії ТР № 022935 на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,18 га, який зареєстровано у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 20.05.2003 року за № 304. Відповідно до проєкту поділу земельних ділянок (масивів) колективної власності колгоспу «Колос» на земельні частки (паї) власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) с. Бережанка, с. Жуківці на території Бережанської сільської ради на підставі рішення сесії Бережанської сільської ради від 11.09.2002 р. № 14 у додатку 2 списку громадян, яким передаються земельні частки (паї) в приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за громадянкою ОСОБА_2 значиться ділянка за № НОМЕР_1 , загальною площею 2,18 га в складі трьох земельних ділянок: рілля – 1,62 га, пасовища з ріллі - 0,40 га, природні пасовища – 0,16 га. Відомості про державну реєстрацію земельних ділянок в базі Державного земельного кадастру відсутні (а.с. 17 зворіт, 19, 22).
Набуття ОСОБА_2 права на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства колгосп «Колос» відповідно до розпорядження Лановецької районної державної адміністрації від 21.02.1997 № 29 та видача їй сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0216627, розміром 2,78 умовних кадастрових гектарів, підтверджується копією відповідної сторінки Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Лановецькою районною державною адміністрацією Тернопільської області, згідно якої вбачається, що 01.07.1997 ОСОБА_2 підписалась про отримання вказаного вище сертифікату (а.с. 27 зворіт).
На підставі розпорядження Лановецької райдержадміністрації від 21.04.2003 №149 ОСОБА_2 , жителька с. Бережанка, набула право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,18 га, в складі трьох земельних ділянок: площами 1,62 га, 0,40 га, та 0,16 га, розташовану на території Бережанської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, що посвідчується виданим 20.05.2003 Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ТР № 022935, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 28).
На підтвердження отримання ОСОБА_2 державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР № 0022935 заявником додано копію книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (а.с. 31).
Територія Бережанської сільської ради у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» увійшла до складу Лановецької територіальної громади. Територія Лановецької територіальної громади у відповідності до постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 № 807-IX увійшла до складу Кременецького району Тернопільської області, Лановецький район Тернопільської області ліквідовано.
В Акті комісії з питань виявлення, обліку та набуття у комунальну власність Лановецької міської ради майна відумерлої спадщини від 01.02.2023 зазначено про виявлення земельної частки (паю) загальною площею 1,62 га, що належала на праві приватної власності померлій ОСОБА_2 (а.с. 12 зворіт).
На підставі рішенням виконавчого комітету Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області № 195 від 05.07.2023, Лановецькою міською радою взято на облік земельну частку (пай) площею 1,62 га, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Бережанка на території Лановецької міської територіальної громади, що належала померлій ОСОБА_2 , як майно відумерлої спадщини (а.с.13).
Згідно з інформацією, наданою старостою міської ради Михащуком В., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті з нею за даною адресою ніхто не був зареєстрований. Відомості про спадкоємців ОСОБА_2 відсутні (а.с. 19 зворіт).
Як убачається із долученої до матеріалів справи копії газети видання «ЗахідПрес» №14 від 16.08.2023, заявником вживались заходи, щодо розшуку спадкоємців виявленого майна відумерлої спадщини, що належало ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15 на звороті-16).
Спадкова справа, щодо спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 не заводилася, в Спадковому реєстрі відсутні відомості стосовно складених за життя ОСОБА_3 та зареєстрованих заповітів, що підтверджується інформацією, наданою на виконання ухвали суду приватним нотаріусом Кременецького нотаріального округу Тернопільської області Доротюк Р.Р., а також Інформаційними довідками із Спадкового реєстру № 84038631 від 02.02.2026 та № 84038644 від 02.02.2026 (а.с.93-95).
З листа керівника Кременецької окружної прокуратури Н.Штурми, адресованого голові Лановецької міської ради Казновецькому Р. від 07.10.2025 за № 51/1-3765ВИХ-25, видно, що Кременецькою окружною прокуратурою здійснювався моніторинг додержання органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства, в ході якого було з`ясовано, що після смерті жительки с. Бережанка, Кременецького району Тернопільської області ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилося майно, яке жодними особами не успадковано. У листі прокурор також просила повідомити про те, чи буде Лановецька міська рада вживати заходів щодо відновлення порушених майнових інтересів держави і якщо буде, то коли (а.с. 6-9).
У відповідь на вищезгаданий лист секретар Лановецької міської ради В.Хом`як повідомила Кременецьку окружну прокуратуру про дії, які вчинялися Лановецькою міською радою з метою виявлення майна померлої та зазначила, що орган місцевого самоврядування не звертався до суду з відповідною заявою у зв`язку із зайнятістю представників в інших судових процесах (а.с. 10 - 11).
Ухвалюючи рішення про задоволення заяви Кременецької окружної прокуратури Тернопільської області, в інтересах Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області про визнання спадщини відумерлою, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 за життя набула право власності земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,18 га, в складі трьох земельних ділянок: площами 1,62 га, 0,40 га, та 0,16 га, розташованої на території колишньої Бережанської сільської ради Лановецького району Тернопільської області. Після смерті ОСОБА_2 відповідно до положень ч.2 ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,18 га, розташована на території Бережанської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, спадкоємці за заповітом і за законом, які б прийняли спадщину, відсутні, з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 минуло більше одного року. Спадщина у цій справі відкрилася після 16.08.2003.
За встановлених обставин, суд виснував, що заяву про визнання спадщини відумерлою слід задовольнити.
Колегія суддів не може погодитися з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з такого. 
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 2-12341/10 (провадження № 61-6686св21) вказано, що «законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. З огляду на наведені норми закону право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі в справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їхні права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках. Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки заявника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що ухвалене судом першої інстанції рішення не впливає на права та обов`язки заявника - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду».
Тобто, звертаючись до суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, особа, яка не брала участі в справі, має надати суду докази того, що оскарженим судовим рішенням вирішено питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Згідно з частинами першою та другою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. 
Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою (пункт 8 частини 2 статті 293 ЦПК України).
Згідно з частиною 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (частина 6 статті 294 ЦПК України).
Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.
Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право.
Статтею 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.
Відповідно до статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.
Системний аналіз зазначених норм матеріального і процесуального права дає підстави для висновку, що відумерлою є спадщина, визнана як така на підставі встановлення судом існування (чи не існування) кількох юридичних фактів: факт смерті спадкодавця, відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадщини, не прийняття спадкоємцями спадщини чи відмова від її прийняття, дотримання органом місцевого самоврядування відповідної процедури (див. постанови Верховного Суду від 14 лютого 2023 року у справі № 712/14171/21, від 25 липня 2023 року у справі № 204/3252/21, від 22 квітня 2024 року у справі № 205/5655/21, від 17 липня 2024 року у справі №522/1364/20, від 10 липня 2024 року у справі № 521/15714/22, від 02 жовтня 2024 року у справі справа № 522/2960/20). 
Заявник у справі про визнання спадщини відумерлою - це особа, в інтересах якої в суді порушується справа про підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваного права на спадщину, необхідних для реалізації нею майнових прав, без судового підтвердження яких вона позбавлена можливості здійснити ці права.
Отже, набуття права власності на відумерлу спадщину територіальною громадою можна розглядати як правовий засіб, що слугує досягненню визначеності у відносинах власності на засадах справедливості.
Згідно із статтею 335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.
Відповідно до статті 337 ЦПК України справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковою участю заявника та з обов`язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб. Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковим залученням до участі у справі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та (або) за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.
Визначальною обставиною під час розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою у порядку окремого провадження є те, що розгляд такої заяви не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право цивільне.
Однією із передумов набуття територіальною громадою права власності на спадкове майно є відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття (частина перша статті 1277 ЦК України).
Зазначена норма матеріального права має застосовуватися судом при вирішенні питання, чи порушені рішенням суду про визнання спадщини відумерлою, поставленого в окремому провадженні, права особи, яка подала апеляційну скаргу, на таке рішення у справі.
Такі висновки щодо застосування норм права викладено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 березня 2021 року у справі № 2-о-36/08 (провадження № 61-14000св20) та від 28 вересня 2022 року у справі № 139/122/14-ц (провадження № 61-3238св22).
Колегія суддів наголошує, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо порядку прийняття спадщини та кола спадкоємців. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, однак шестимісячний строк для прийняття спадщини ОСОБА_2 закінчився 16.02.2004, в зв`язку з чим до вказаних спірних правовідносин підлягають застосуванню саме положення ЦК України.
Так, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з частиною 1 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою — четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Як зазначалося вище, однією із обов`язкових умов визнання спадщини відумерлою є відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадщини, неприйняття спадкоємцями спадщини чи відмови від її прийняття. 
Матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 18.08.2003 секретарем виконавчого комітету Бережанської сільської ради Лановецького району Тернопільської області складено відповідний актовий запис за № 9, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00056139378 від 27.01.2026 (а.с.75-76)
На підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ТР №022935 від 20.05.2003, ОСОБА_2 належала земельна ділянка, площею 2,18 га, яка розташована на території Бережанської сільської ради Кременецького (раніше Лановецького) району.
Згідно з інформацією, наданою старостою міської ради Михащуком В., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті з нею за даною адресою ніхто не був зареєстрований. Відомості про спадкоємців ОСОБА_2 відсутні (а.с. 19 зворіт).
Згідно із інформаційною довідкою приватним нотаріусом Кременецького нотаріального округу Тернопільської області Доротюк Р.Р., та інформаційними довідками із Спадкового реєстру № 84038631 від 02.02.2026 та № 84038644 від 02.02.2026 вбачається, що спадкова справа, щодо спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не заводилася, в Спадковому реєстрі відсутні відомості стосовно складених за життя ОСОБА_2 та зареєстрованих заповітів (а.с.93-95).
У справі, яка переглядається, апеляційним судом встановлено, що особа, яка не брала участі у розгляді справи в суді першої інстанції заявник ОСОБА_1 , оскаржуючи рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу мотивував тим, що він відповідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки на момент відкриття спадщини був малолітнім і батьки від прийняття спадщини не відмовлялися.  Однак його не було залучено до розгляду справи та дане рішення порушує його законні права та інтереси.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегією суддів установлено, таке.
Згідно із витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за №00058400008 від 15.05.2026, вбачається, що ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 . Батьками вказані ОСОБА_7 та ОСОБА_2 . 
27 травня 1975 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (прізвище до реєстрації шлюбу ОСОБА_10 ) зареєстрували шлюб, що стверджується витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00058398985 від 15.05.2026 .
Згідно із витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за №00058388681 від 15.05.2026, вбачається, що ОСОБА_11 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 та його батьками вказані ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . 
06.02.1999 ОСОБА_11 зареєстрував шлюб із ОСОБА_12 . Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу « ОСОБА_13 », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 06.02.1999 Бережанською сільською радою Лановецького району Тернопільської області.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданим 27.07.1999 Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лановецького районного управління юстиції у Тернопільській області, ОСОБА_14 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 та його батьками є: ОСОБА_15 та ОСОБА_16 
Як вбачається із рішення Тернопільського міськрайонного суду від 29 січня 2014 року оголошено ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , усиновлювачем ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Внесено зміни в актовий запис №5 від 20.07.1999р. про народження дитини ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , записавши ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 батьком дитини, прізвище дитини змінити на ОСОБА_19 , по батькові змінити на ОСОБА_20 .
Згідно із свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого повторно 05.03.2014 Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лановецького районного управління юстиції у Тернопільській області, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 . Батьками вказані ОСОБА_17 та ОСОБА_5 .
Відтак, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є правнуком померлої ОСОБА_2 .
Також, з матеріалів справи вбачається, що на момент смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 був малолітнім, тому в силу положень частини 4 статті 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 . Доказів протилежного матеріали справи не містять. 
Отже, прийнявши в установленому законом порядку спадщину ОСОБА_1 вважає, що набув речові права на спірну земельну ділянку (пай) площею 2,18 гектарів - право володіння та право користування нею і, відповідно, право на захист цих спадкових прав.
Таким чином, встановлені під час судового розгляду обставини дозволяють зробити висновок про наявність спору про право на спадкове майно, що підлягає розгляду у порядку позовного провадження, а наявність оскаржуваного рішення є перешкодою для скаржника в процесі оформлення своїх спадкових прав, як правнука померлої.
Близький за змістом висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року у справі № 643/6125/16 (провадження № 61-1384св21).
При цьому колегія суддів звертає увагу, що для висновку про наявність спору про право не вимагається встановлення обґрунтованості чи доведеності відповідних вимог. Сам по собі факт заявлення особою права на спадщину виключає можливість розгляду справи в порядку окремого провадження.
Оцінка ж доводів щодо фактичного прийняття спадщини, належності та допустимості відповідних доказів, а також встановлення кола спадкоємців, підлягає вирішенню судом виключно в порядку позовного провадження з дотриманням принципу змагальності сторін.
Отже, з огляду на наявність спору про право, заява про визнання спадщини відумерлою не підлягає розгляду в порядку окремого провадження та відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України має бути залишена без розгляду.
На вказане, суд першої інстанції уваги не звернув, а тому дійшов передчасного висновку про визнання спірної земельної ділянки (пай) площею 2,18 гектарів, в складі трьох земельних ділянок: рілля – 1,62 га, пасовища з ріллі – 0,40 га, природні пасовища – 0,16 га, які знаходяться на території Лановецької міської ради (колишньої Бережанської сільської ради) Кременецького району Тернопільської області в с. Бережанка відумерлою спадщиною та передачу земельної ділянки у власність Лановецької територіальної громади Кременецького району Тернопільської області.
Колегія суддів також звертає увагу Кременецької окружної прокуратури Тернопільської області в інтересах Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області на те, що вона не позбавлена права звернутися з відповідним позовом на загальних підставах.
Статтею 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Штогрин Микола Петрович, задовольнити частково.
Рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 12 березня 2026 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву Кременецької окружної прокуратури Тернопільської області в інтересах Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області, заінтересована особа: Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, про визнання спадщини відумерлою, залишити без розгляду.
Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Штогрин Микола Петрович, задовольнити частково.
Рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 12 березня 2026 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву Кременецької окружної прокуратури Тернопільської області в інтересах Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області, заінтересована особа: Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, про визнання спадщини відумерлою, залишити без розгляду.
Роз`яснити Кременецькій окружній прокуратурі Тернопільської області, що вона має право подати до суду позов на загальних підставах.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 08 липня 2026 року.

Головуюча          Н.М. Храпак

Судді:          Б.О. Гірський

О.З. Костів