ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/323/26 Справа № 703/6958/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП | Головуючий у І інстанції Волосовський В. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 вересня 2026 року м. Черкаси 

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю захисника Клименка В.М. та правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Клименка В.М. на постанову Смілянського міськрайсуду Черкаської обл. від 11.03.2026 р., якою ОСОБА_1 , який народився          ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Макіївка Черкаської обл.,        має вищу освіту, одружений, не працює,         проживає         АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 665,6 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 11.10.2025 р. в 00:40 год. у м. Сміла по вул. Тараса Шевченка, 17 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes Benz Е 200, р/номер НОМЕР_1 , у стані з алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки ТЗ із застосуванням спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6810, результат 0,63 ‰, тест № 6502, чим порушив п. 2.9. а) ПДР, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник Клименко в.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі, не погоджується з постановою суду першої інстанції, вважає її незаконною та необґрунтованою, просить скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки належними та допустимими доказами не підтверджено основну обставину, що входить до предмета доказування у цій справі – факт керування ним транспортним засобом.
Захисник посилається на те, що сам по собі факт перебування ОСОБА_1 біля транспортного засобу або в його салоні не свідчить про здійснення ним керування. При цьому, на його думку, матеріали справи не містять належних доказів того, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля під час його руху або вчиняв технічні дії, спрямовані на приведення транспортного засобу в рух.
Окремо в апеляційній скарзі захисник вказує на неправильну, на його думку, оцінку судом першої інстанції відеозапису з бодікамери. Зокрема, він зазначає, що суд послався на висловлювання ОСОБА_1 про те, що він «машину лише перегнав», тоді як фактично на відеозаписі міститься фраза: «машина не моя, військового, дав перегнати». На думку захисника, наведене судом трактування змісту відеозапису не відповідає його фактичному змісту та не може беззаперечно підтверджувати факт керування транспортним засобом.
Також, захисник не погоджується з висновком суду щодо обставин зупинки транспортного засобу. Вважає, що комендантська година сама по собі не є передбаченою ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» підставою для зупинки транспортного засобу, а тому суд безпідставно пов`язав проведення перевірки документів із фактом керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Крім того, в апеляційній скарзі захисник посилається на неналежну оцінку судом першої інстанції доводів сторони захисту щодо допустимості письмових пояснень ОСОБА_1 . Зазначає, що ці пояснення були складені за участю працівника поліції, при цьому ОСОБА_1 , на думку захисту, не було належним чином роз`яснено право не свідчити проти себе та не забезпечено можливості скористатися правовою допомогою.
Також захисник вважає, що суд першої інстанції не надав належної та мотивованої оцінки основним доводам сторони захисту, обмежившись висновком про їх несуттєвість, чим, на його думку, порушив вимоги щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи.
Посилаючись на положення ст. 62 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини і Верховного Суду, захисник наголошує, що вина особи має бути доведена належними та допустимими доказами, а всі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адмінвідповідальності.
Таким чином, на думку захисника, сукупність доказів у справі не підтверджує поза розумним сумнівом факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а тому склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у його діях відсутній.

Заслухавши доповідь судді, захисника Клименка В.М. та правопорушника ОСОБА_1 , які підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити по викладеним доводам, вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.
Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.
Не зважаючи на не визнання вини, факт вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адмінправопорушення серії ЕПР1 № 479881 від 11.10. 2025 р. ( а. пр. 1); карткою обліку адмінправопорушення, в якій викладені обставини, аналогічні тим, що вказані в протоколі про адмінправопорушення ( а. пр. 2); рапортом поліцейського СРПП ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській обл. Федорова Д.К. від 11.10.2025 р. про внесення відомостей до системи ЄО ( а. пр. 3); результатом тесту Drager Alcotest 6810 від 11.10.2025 р., згідно якого у ОСОБА_1 зафіксовано 0,63 ‰ алкоголю у вихідному повітрі ( а. пр. 4); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 , в якому зазначено результат на стан сп`яніння 0,63‰ за допомогою алкотестера Drager 6810 (0496), що зафіксовано на бодікамеру № 21 ( а. пр. 5); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зафіксовано, що в зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, він направляється працівником поліції до закладу охорони здоров`я для встановлення стану сп`яніння, де власноручно ОСОБА_1 зазначено про відмову від огляду у медичному закладі ( а. пр. 6); письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 11.10.2025 р. ( а. пр. 7); матеріалами відеозапису, які знаходяться на DVD+R диску ( а. пр. 10).
Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктом адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 та 4 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до вимог п. 2.9. а) ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При цьому доводи захисника про недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом спростовуються сукупністю досліджених доказів, зокрема відомостями, зафіксованими на відеозаписах з нагрудних відеокамер поліцейських, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , а також обставинами, встановленими безпосередньо під час оформлення адміністративного матеріалу. Зазначені докази у своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджують, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом та здійснював керування автомобілем до моменту його зупинки, а тому доводи апеляції захисника в цій частині апеляційний суд визнає непереконливими.
Стосовно доводів апеляції, що матеріалами справи не доведено керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом, то апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до постанови КМУ від 8.07.2020 р. № 573 «Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану», а саме п 8. «Під час дії комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності. На території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів».
ОСОБА_1 повинен був виконувати вимоги цього пункту, проте безпідставно під час комендантської години пересувався на транспортному засобі та як було встановлено в стані алкогольного сп`яніння. 
Обов`язки дієздатного громадянина, як суб`єкта правовідносин – це юридично закріплена в нормативно-правових актах міра належної та необхідної суспільно-правової поведінки, яка полягає в необхідності здійснення дій активного або пасивного характеру. Ніякі обставини чи причини не звільняють громадянина від виконання цих обов`язків, порушення відповідних заборон має наслідком відповідну юридичну відповідальність. 
Таким чином, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушень вимог нормативно-правових актів, а навпаки вони були зобов`язані вчинити певні дії стосовно порушника комендантської години та притягнути винну особу до юридичної відповідальності.
Суд апеляційної інстанції вважає, що причина зупинки працівниками поліції автомобіля під керуванням ОСОБА_1 була правомірною, оскільки згідно п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху, тому враховуючи те, що на території Черкаської області з 00:00 год. до 04:00 год. діє комендантська година, працівники поліції правомірно зупинили автомобіль ОСОБА_1 в 00:40 год. за порушення комендантської години та правомірно проводили перевірку. На відеозапису також зафіксоване подальше спілкування водія з поліцейськими, під час якого поліцейські виявили у водія ознаки алкогольного сп`яніння. Водій погодився на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, працівники поліції розпакували спеціальний технічний прилад, водій продув спеціальний технічний прилад, поліцейські роздрукували чек з позитивним результатом 0,63 ‰. Поліцейські роз`яснили права і обов`язки водію, стосовно якого складається протокол та склали протокол про адмінправопорушення, інші матеріали. Водій не заперечував результату тесту, копію чеку працівник поліції видав водієві. Поліцейський зачитав вголос складений ним протокол про адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повторно роз`яснив процесуальні права і обов`язки особи, яка притягається до адмінвідповідальності та усно відсторонив водія від керування транспортним засобом. 
Після перегляду відеозапису подій, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції будь-яких дій, які можуть бути кваліфіковані як протиправні або вчинені з порушенням будь- яких інструкцій. 
Крім того, ці відеозаписи повністю спростовують доводи апеляції про те, що водій не рухався і не керував автомобілем, а вийшов з будинку, щоб забрати документи із салону автомобіля і саме в цей час до нього під`їхали працівники поліції на службовому автомобілі. Навпаки, на відеозапису водій жодним чином не заперечував порушення ним вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд зазначає, що відеозаписи є повними та вичерпно інформативними, носять безсторонній характер, позбавлені упередження та суб`єктивного ставлення і надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яку притягнуто до адмінвідповідальності. Відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки згідно з приписами п. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 2.07.2015 р. № 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
Доводи захисника про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо нього у зв`язку з порушеннями норм матеріального права є необґрунтованими та спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами.
Аргументи апеляційної скарги мають ознаки надмірного формалізму, не спростовують встановлені судом першої інстанції у справі фактичні обставини, зводяться до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки, а отже й не є підставами для скасування вірного по суті судового рішення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена сукупністю доказів, вони є логічними, послідовними, узгоджуються з іншими матеріалами провадження.
Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.
Будь-яких доказів, які б могли переконати суд у відсутності події та складу адмінправопорушення, в матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності відсутні та суду апеляційної інстанції не надані, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки безспірних та переконливих доказів, які б могли об`єктивно спростувати його винність у вчиненні вказаного правопорушення, суду не надано.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, як і підстав для закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в даному випадку апеляційним переглядом не встановлено, тож, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Смілянського міськрайсуду Черкаської обл. від 11.03.2026 р., якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адмінвідповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Клименка В.М. - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.