справа № 619/4019/26
провадження № 1-кп/619/446/26

ВИРОК
іменем України
20 липня 2026 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області	  	
у складі	головуючого - судді	ОСОБА_1 	
за участю:	секретаря судового засідання	ОСОБА_2 	
 	
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12024220000000055 від 12.01.2024 за обвинуваченням: 	
 	
  	ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ще Пересічне Дергачівського району Харківської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 	
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України,	
за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:	
  	прокурора	ОСОБА_5 	
  	обвинуваченого захисника	ОСОБА_3  ОСОБА_6 .  	

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше квітня 2024 року, діючи умисно, без отримання відповідних дозвільних документів, передбачених чинним законодавством України, вирішив здійснювати незаконну порубку дерев у лісах, розташованих на території Богодухівського та Харківського районів Харківської області. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , порушуючи вимоги законодавства України, умисно вчинив кримінальне правопорушення проти довкілля за наступних обставин.
У період часу з квітня 2024 року по листопад 2024 року, точні дата та час в ході досудового розслідування не встановлені, ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою незаконної заготівлі деревини, без отримання відповідних дозвільних документів, здійснював незаконні порубки дерев у лісах, які перебувають у постійному користуванні ДП «Ліси України».
З цією метою ОСОБА_3 у зазначений період часу здійснював виїзди до кварталів № 83, 99, 113 Мерчанського лісництва філії «Жовтневе лісове господарство» ДП «Ліси України» (на даний час - Жовтневе надлісництво філії «Слобожанський лісовий офіс» ДП «Ліси України»), розташованих на території Богодухівського та Харківського районів Харківської області, де здійснював відбір дерев для подальшої незаконної порубки.
Так, ОСОБА_3 , перебуваючи на території виділу 1.4 кварталу 83 Мерчанського лісництва філії «Жовтневе лісове господарство» ДП «Ліси України» (на даний час - Жовтневе надлісництво філії «Слобожанський лісовий офіс» ДП «Ліси України»), який має кадастровий номер 6321256000:05:000:0006 та відноситься до Валківської міської територіальної громади Харківської області, достовірно знаючи про наявність спеціального дозволу на спеціальне використання лісових ресурсів (лісорубного квитка), виданого для проведення суцільної санітарної рубки на площі 1,0 га, діючи умисно, в порушення вимог статей 67, 69 Лісового кодексу України, статей 12, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», а також пп. 2, 3, 4, 9 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою КМ України № 761 від 23.05.2007, здійснив незаконну порубку сироростучих та сухостійних дерев у кількості 2 штук, діаметром 23 см та 70 см, які знаходились за межами ділянки, відведеної під суцільну санітарну рубку, шляхом їх відокремлення від кореня до ступеня припинення росту.
Крім того, ОСОБА_3 , перебуваючи на території виділу 1 кварталу 113 Мерчанського лісництва філії «Жовтневе лісове господарство» ДП «Ліси України» (на даний час - Жовтневе надлісництво філії «Слобожанський лісовий офіс» ДП «Ліси України»), який має кадастровий номер 6321288500:01:000:0352 та відноситься до Валківської міської територіальної громади Харківської області, достовірно знаючи про наявність спеціального дозволу на спеціальне використання лісових ресурсів (лісорубного квитка) на проведення вибіркової санітарної рубки, діючи умисно, в порушення вимог чинного законодавства України, здійснив незаконну порубку сироростучих та сухостійних дерев у кількості 11 штук, діаметром від 13 см до 36 см, які не були відведені в рубку та не мали відповідного клеймування, шляхом їх відокремлення від кореня до ступеня припинення росту.
Надалі, ОСОБА_3 , перебуваючи на території виділу 2.2 кварталу 99 Мерчанського лісництва філії «Жовтневе лісове господарство» ДП «Ліси України» (на даний час - Жовтневе надлісництво філії «Слобожанський лісовий офіс» ДП «Ліси України»), який має кадастровий номер 6322081000:02:000:0022 та відноситься до території Солоницівської селищної територіальної громади Харківської області, знаючи про наявність спеціального дозволу на спеціальне використання лісових ресурсів (лісорубного квитка) на проведення суцільної санітарної рубки площею 1,0 га, діючи умисно, здійснив незаконну порубку сироростучих та сухостійних дерев у кількості 8 штук, діаметром від 14 см до 37 см, які знаходились за межами ділянки, відведеної під суцільну санітарну рубку, шляхом відокремлення їх від кореня до ступеня припинення росту.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 , у період часу з квітня 2024 року по листопад 2024 року, точні дата та час в ході досудового розслідування не встановлені, без передбаченого законом дозволу на проведення порубки на території кварталів № 83, 99, 113 Мерчанського лісництва філії «Жовтневе лісове господарство» ДП «Ліси України» (на даний час - Жовтневе надлісництво філії «Слобожанський лісовий офіс» ДП «Ліси України»), незаконно здійснив порубку 21 дерева, чим спричинив тяжкі наслідки у вигляді матеріальної шкоди на загальну суму 101 099,57 грн, що підтверджується висновком судової економічної експертизи № 12844 від 04.09.2025.
Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразилися у незаконній порубці дерев у лісах, що спричинило тяжкі наслідки, суд кваліфікує за ч. 4 ст. 246 КК України.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердив факти і обставини його вчинення, так як це зазначено вище.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Вина обвинуваченого у вчиненні зазначених злочинів доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим не оспорюються.
Повно, всесторонньо, об`єктивно проаналізувавши й оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку у цьому кримінальному провадженні, враховуючи, що дане провадження в цілому є справедливим, порушень кримінального процесуального закону під час досудового розслідування допущено не було, та дотримуючись загальних засад кримінального провадження, суд дійшов висновку про обґрунтованість висунутого щодо обвинуваченого ОСОБА_3 обвинувачення та доведеність стороною обвинувачення під час судового розгляду його винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину.
За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 
Частиною 5 ст. 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. 
Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу не заявлялося.
Отже, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим не оспорюються.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Частиною шостою статті 368 КПК України визначено, що обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, які містяться у постанові від 27 листопада 2019 року (кримінальне провадження № 629/847/15-к) щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.
Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Матеріали кримінального провадження містять відомості на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненому злочині та всі обставини, які ставляться йому у провину, щирий жаль з приводу цього, осуд своєї поведінки та бажання виправити ситуацію, яка склалася, і нести кримінальну відповідальність за вчинене.
Крім того, згідно інформації Державної екологічної інспекції у Харківській області ОСОБА_3 повністю здійснено сплату шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності на загальну суму 101 099,00грн. 
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України щире каяття ОСОБА_3 та добровільне відшкодування завданого збитку визнається судом обставинами, які пом`якшують його покарання.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Мотиви призначення покарання.
Вивченням відомостей про особу ОСОБА_3 установлено, що він на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра з 2019 року з діагнозом F48, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий.
Згідно висновку експерта № 337 від 02.06.2026 ОСОБА_3 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_3 перебував поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Положеннями статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та відомостям про особу винного.
Статтею 65 КК України визначені загальні засади призначення покарання, відповідно до яких суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
При цьому, враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та відомостям про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Верховний Суд у своїй постанові від 02 листопада 2021 року (справа № 750/5031/18, провадження № 51-2761км21) зазначив, що процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Водночас, визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність претензій потерпілої сторони до обвинуваченого, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого та наслідків дій винного, який свою вину у вчиненні злочину визнав повністю.
За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за частиною 4 статті 246 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції цієї частини, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
У судовому засіданні прокурор просив застосувати статтю 75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Враховуючи характер суспільно-небезпечного діяння, відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутність претензій потерпілого, можливість виправлення без відбування покарання, суд дійшов висновку про звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст. 75 КК України. На період іспитового строку суд покладає на нього обов`язки, передбачені ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст.76 КК України.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому: гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 14.03.2025 (справа № 953/7355/24, провадження № 1-кс/953/2053/25) було накладено арешт на майно. 
З огляду на зазначене та з урахуванням обставин справи речові докази, які були предметом злочину, підлягають поверненню власнику. 
З урахуванням вимог статей 176, 177, 377 КПК України у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченому.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України  ОСОБА_3  звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності зі ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на  ОСОБА_3  такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Арешт майна, застосований відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 14.03.2025 (справа № 953/7355/24, провадження № 1-кс/953/2053/25), - скасувати.
Речові докази по справі: 
- бензопилу чорного кольору з помаранчевими вставками без позначень, що належать ОСОБА_7 , - повернути власнику;
- мобільний телефон ТМ «Redmi» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 / - з флеш накопичувачем Micro SD, - повернути ОСОБА_8 ;
- чорнові записи на 11 арк.; товарно-транспортні накладні ДП «Харківська науково-дослідна станція» у кількості 30 шт; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 890494 від 10.05.2024 екз. 2, 3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 890661 від 06.06.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 890767 від 21.06.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 840828 від 21.06.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 890952 від 15.07.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891036 від 22.07.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891074 від 24.07.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія УМЗ № 710410 від 16.08.2024 екз. 2 на 1 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія УНЗ № 710431 від 22.08.2024 екз. 2 на 1 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891573 від 06.09.2024 екз. 2 на 1 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891606 від 10.09.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891629 від 13.09.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891642 від 16.09.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891656 від 17.09.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891687 від 23.09.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891699 від 24.04.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891809 від 26.09.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891747 від 30.09.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891763 від 03.10.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891774 від 04.10.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891783 від 07.10.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891785 від 08.10.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891798 від 09.10.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891805 від 10.10.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891812 від 11.10.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891819 від 15.10.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891831 від 16.10.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891834 від 17.10.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891840 від 18.10.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891865 від 24.10.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891871 від 25.10.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891879 від 28.10.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891892 від 29.10.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891908 від 30.10.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891939 від 04.11.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891947 від 05.11.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891953 від 06.11.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 891960 від 07.11.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 892028 від 14.11.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 892063 від 18.11.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 892073 від 19.11.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 892094 від 20.11.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 892202 від 02.12.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 892280 від 09.12.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЮПБ № 892295 від 10.12.2024 екз. 2,3 на 2 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія УНЗ № 710640 від 19.12.2024 екз. 2 на 1 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія УНЗ № 710661 від 15.01.2025 екз. 2 на 1 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія УНЗ № 710664 від 16.01.2025 екз. 2 на 1 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія УНЗ № 710665 від 16.01.2025 екз. 2 на 1 арк.; товарно-транспортна накладна (ліс) серія ЛАП № 670082 від 10.02.2025 екз. 2,3 на 2 арк.; бирки для маркування деревини у загальній кількості 53 шт. із зазначенням маркування у вигляді серії «UA ДАЛРУ» зі штрих кодами з наступними номерами (611 258 544, 264 771 637, 611 258 533, 611 258 471, 264 771 636 , 264 770 966, 264 429 817, 277 840 023, 273 080 874, 270 841 747, 277 840 024, 611 258 542, 273 080 210, 270 849 284, 277 840 019, 277 840 024, 270 849 830, 273 080 204, 273 080 394, 270 849 460, 273 083 811, 270 849 828, 276 541 615, 264 771 399, 273 080 810, 273 080 786, 273 083 112, 273 080 208, 273 080 993, 273 083 595, 277 840 053, 273 083 644, 461375 251, 461 375 241, 273 083 113, 273 080 538, 273 091 642. 270 849 431, 273 083 810, 276 541 818, 276 541 817, 461 375 243, 461 375 847, 461 375 845, 273 080 395, 273 080 788, 273 083 645, 273 080 787, 270 849 285, 270 849 462, 277 840 015, 611 258 469, 264 429 816), які долучені до матеріалів кримінального провадження, залишити в цих матеріалах протягом усього часу їх зберігання; 
- бензопилу марки STIHL моделі MS 181 у корпусі біло-помаранчевого кольору із двигуном та металевим ланцюгом у пластиковому чохлі; електричну ручну пилку марки STIHL моделі GTA 26 у корпусі біло-помаранчевого кольору із АКБ та металевим ланцюгом у пластиковому чохлі, що належать ОСОБА_9 , - повернути власнику;
- мобільний телефон марки «Infinix» моделі «X6525» IMEI: НОМЕР_3 , IMEI: НОМЕР_4 , SN: НОМЕР_5 ; документ «Поліс №АР/0306668 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль марки «ЗИЛ 131» з д.н.з. « НОМЕР_6 »; документ «Протокол перевірки стану транспортного засобу № 00827-00185-20 на автомобіль марки «ЗИЛ 131» з д.н.з. « НОМЕР_6 »; прозорий файл з чисельними аркушами з написом «ПРОДАМ ДРОВА ДУБА С ДОСТАВКОЙ МЕТРОВЫЕ ПИЛИНЫЕ КОЛОТЫЕ НЕДОРОГО НОМЕР_7 », що належить ОСОБА_10 , - повернути власнику;
- мобільний телефон ТМ «NOMI», IMEI1: НОМЕР_8 , IMEI2: НОМЕР_9 з сім карткою оператора мобільного зв`язку з номером: НОМЕР_10 , що належить ОСОБА_11 , - повернути власнику; 
- мобільний телефон ТМ «ZTE Blade A3», IMEI1: НОМЕР_11 , IMEI2: НОМЕР_12 з сім карткою оператора мобільного зв`язку з номером: НОМЕР_13 , що належить ОСОБА_7 , - повернути власнику;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «ЗИЛ 131А», д.н.з. НОМЕР_14 , серія НОМЕР_15 ; ключ від транспортного засобу «ЗИЛ 131А», д.н.з. НОМЕР_14 ; транспортний засіб «ЗИЛ 131А», д.н.з. НОМЕР_14 , що належить ОСОБА_12 , - повернути власнику;
- транспортний засіб «ЗИЛ 131», д.н.з. НОМЕР_16 з деревиною у задній частині кузова, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «ЗИЛ 131», д.н.з. НОМЕР_17 ; ключ до транспортного засобу «ЗИЛ 131», д.н.з. НОМЕР_16 , що належить ОСОБА_13 , - повернути власнику;
- мобільний телефон «REDMI 13», IMEI1: НОМЕР_18 , IMEI2: НОМЕР_18 з сім карткою з номером НОМЕР_19 , що належить ОСОБА_3 , - повернути власнику;
- мобільний телефон «MEIZU M5c», IMEI1: НОМЕР_20 , IMEI2: НОМЕР_21 з сім карткою мобільного телефону НОМЕР_22 , що належить ОСОБА_14 , - повернути власнику;
- мобільний телефон «Redmi Note 7», IMEI1: НОМЕР_23 , IMEI2: НОМЕР_24 з сім карткою з номером НОМЕР_25 , що належить ОСОБА_15 , - повернути власнику;
- товарно-транспортна накладна (ліс) серії ЛАП № 670145 від 27.02.2025 (екз. № 2, 3), товарно-транспортна накладна (ліс) серії ЛАП № 670163 від 28.02.2025 (екз. № 2, 3), які долучені до матеріалів кримінального провадження, залишити в цих матеріалах протягом усього часу їх зберігання.
Стягнути з обвинуваченого  ОСОБА_3  на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз відео,- звукозапису в Харківському НДЕКЦ МВС України: №№ СЕ-19/121-25/9564-ВЗ від 01.05.2025 у розмірі 11 142,50 грн; СЕ-19/121-25/23417-ВЗ від 29.09.2025 у розмірі 36 547,40 грн; в ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» за проведення судової економічної експертизи № 12844 від 04.09.2025 у розмірі 21 204,00 грн.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя             ОСОБА_1