Справа №522/20018/25-Е
Провадження №2/504/1866/26

Доброславський районний суд Одеської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23.07.2026 | с-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді - Барвенка В.К.,
секретаря судового засідання Ориник М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, в режимі відеоконференції, сщ. Доброслав, матеріали цивільної справи за позовом адвоката Бевко Олександра Анатолійовича, який діяв в інтересах та за дорученням ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проти Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, державної установи «Держгідрографія» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-
за участі представника позивача адвоката Панченка С.В.,
за участі представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , -
ВСТАНОВИВ:
03.09.2026 року адвокат Бевко Олександр Анатолійович звернувся до Приморського районного суду міста Одеси в інтересах позивача ОСОБА_1 з позовною заявою до відповідачів Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, державної установи «Держгідрографія», та просив суд визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади начальника державної установи «Держгідрографія» та скасувати наказ в.о. Голови Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України Кравчука М. від 01.07.2025 №2-ПД «Про звільнення начальника державної установи «Держгідрографія» та наказ в.о. Голови Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України Кравчука М. від 03.07.2025 №4-ПД «Про внесення змін до наказу Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 01.07.2025 №2-ПД», поновити ОСОБА_1 на посаді начальника державної установи «Держгідрографія», стягнути з державної установи «Держгідрографія» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 07.07.2025 по день ухвалення рішення суду в даній справі, стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1 (одна) грн.
На обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає наступне:
03.07.2025 позивачу стало відомо про те, що трудові відносини між ним та Державною службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства Украі?ни припинені достроково на підставі наказу в.о. голови Державноі? служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства Украі?ни Кравчука М. № 2-ПД від 01.07.2025 про звільнення начальника державноі? установи «Держгідрографія».
Зазначеним наказом № 2-ПД від 01.07.2025 було визначено звільнити начальника державноі? установи «Держгідрографія» ОСОБА_4 02.07.2025 відповідно до п.8 ч.1 ст. 36 КЗпП Украі?ни та припинити дію контракту від 29.01.2024 № 1-ІІ, укладеного з начальником державноі? установи «Держгідрографія» та направити ОСОБА_4 у розпорядження Міністерства оборони Украі?ни. 
В подальшому, до зазначеного наказу № 2-ПД від 01.07.2025 було внесено певні зміни наказом в.о. голови Державноі? служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства Украі?ни Кравчука М. № 4-ПД від 03.07.2025, а саме «пункт 1 наказу Державноі? служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства Украі?ни від 01 липня 2025 року № 2-ПД «Про звільнення начальника державноі? установи «Держгідрографія» доповнити абзацом такого змісту: «У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю Бои?ка ОСОБА_5 , начальника державноі? установи «Держгідрографія», датою и?ого звільнення вважати першии? робочии? день, наступнии? за днем закінчення тимчасовоі? непрацездатності».
Підставами звільнення ОСОБА_4 , як зазначено в наказі про звільнення, стали: лист Міністерства оборони Украі?ни від 30.06.2025 №220/11072 та погодження ОСОБА_6 ?вського міського Голови від 01.07.2025 №001-01-709. 
На переконання Позивача, саме посилання в наказі про звільнення на ці документи свідчить про недотримання певного порядку звільнення, оскільки з тексту оскаржуваного наказу невідомо, що саме стало причиною звільнення, яка інформація міститься в зазначених документах. Із цими документами, які стали підставою дострокового припинення контракту, ОСОБА_7 не дали ознаи?омитися. 
Позивач вважає, що підставою звільнення ОСОБА_4 мало б бути зазначено в наказі певнии? пункт/пункти контракту. Будь-яких попереджень/повідомлень про те, що ОСОБА_8 були допущені порушення умов контракту, а також заздалегідь попередження про дострокове припинення контракту - не було. 
Наразі, в Украі?ні досі діє воєннии? стан, якии? не був ні припинении?, ні скасовании? на день звільнення ОСОБА_9 .
За таких обставин, Позивач вважає, що підстави звільнення ОСОБА_4 та дострокового припинення із ним контракту, є незаконним. 
Позиція відповідача 1-Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України. 
У своєму відзиві від 06.11.2025 відповідач 1 заперечував проти позовних вимог, зокрема з таких підстав.
Адміністрація судноплавства, як орган управління державної установи «Держгідрографія» наділено повноваженнями щодо прийняття рішення про призначення та звільнення її керівника та, відповідно до своїх дискреційних повноважень, самостійно визначає особу, призначення якої здійснюється на посаду начальника ДУ «Держгідрографія».
Кандидатура ОСОБА_1 була визначена Адміністрацією судноплавства та, в подальшому, погоджена Міністром оборони України. 
Так, за своєю правовою природою вирішення питання призначення та звільнення начальника ДУ «Держгідрографія» є дискреційним повноваженням Адміністрації судноплавства. Відповідно до пункту 154 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, після виконання визначеного обсягу завдань в інтересах оборони держави та її безпеки, за погодженням із Міністерством оборони України керівник державного органу, підприємства, установи, організації, державного та комунального закладу освіти, до кого відряджено військовослужбовця, звільняє з посад відряджених військовослужбовців та направляє їх у розпорядження Міністерства оборони України. Варто зазначити, що ОСОБА_1 відноситься до осіб офіцерського складу, який прийнятий на військову службу за контрактом та може ефективно виконувати завдання, пов`язані з обороною України в складі Збройних Сил України. Таким чином, Адміністрація судноплавства листом від 17.06.2025 №1308/08-3/14-25 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням посприяти направленню ОСОБА_1 в розпорядження Міністерства оборони України.
ІНФОРМАЦІЯ_1 листом від 18.06.2025 № 154/747/19350 підтримало пропозицію Адміністрації судноплавства та повідомило про готовність розмістити ОСОБА_1 у межах Військово-Морських Сил Збройних Сил України.
Враховуючи виконання визначеного обсягу завдань в інтересах оборони держави та її безпеки у державній установі «Держгідрографія» капітаном 1 рангу ОСОБА_1 , а також позицію Військово-Морських Сил Збройних Сил України з вказаного питання, Адміністрація судноплавства листом від 23.06.2025 № 1359/08- 3/14-25 просила Міністерство оборони України погодити звільнення відрядженого військовослужбовця ОСОБА_1 з посади начальника державної установи «Держгідрографія» та його направлення у розпорядження Міністерства оборони України.
Міністерство оборони України листом від 30.06.2025 № 220/11072 відповідно до пункту 154 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153, погодило направлення капітана 1 рангу ОСОБА_1 у розпорядження Міністерства оборони України з подальшим призначенням його на вакантну посаду. 
Звільнення ОСОБА_1 з посади начальника державної установи «Держгідрографія» погоджено Київським міським Головою.
Крім того, Відповідач 1 зазначає, що укладаючи контракт, позивач погодився з його умовами, в тому числі з підставами, що визначені в пункті 25 Контракту, як можливість його дострокового розірвання. 
У відзиві на позовну заяву Відповідач 1 зауважує, що ОСОБА_1 не проходив конкурсний відбір перед його призначенням на посаду, а був тимчасово відряджений на підставі наказу Міноборони.
Відтак, лист Міністра оборони України від 30.06.2025 № 220/11072, скерований відповідно до пункту 154 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153, є безумовною підставою для направлення капітана 1 рангу ОСОБА_1 у розпорядження Міністерства оборони України з подальшим призначенням його на вакантну посаду.
В подальшому, наказом Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 01.07.2025 № 2-ПД був припинений контракт з ОСОБА_1 та з 02.07.2015 Позивач був звільнений з посади начальника державної установи «Держгідрографія». 
Підставою звільнення у наказі Адміністрації судноплавства від 01.07.2025 № 2- ПД зазначено пункт 8 частини першої статті 36 КЗпП України,з посиланням на умови передбачені контрактом, а саме на підпункт д) пункту 25 Контракту, згідно з яким контракт може бути припинений з інших підстав, передбачених законодавством та/ або цим Контрактом.
Таким чином, припинення трудового договору з Позивачем на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України, проведено при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання, а саме підпункт д) пункту 25 Контракту та пункт 154 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153.
Таким чином, Відповідач 1 вважає, що підстави для скасування оскаржуваних наказів відсутні, а тому й не підлягають задоволенню похідні вимоги про стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.
Позиція відповідача 2 – державної установи «Держгідрографія».
Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву від 06.11.2025 стверджує, що позовні вимоги, заявлені до державної установи «Держгідрографія», стосуються стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, однак зазначена вимога є похідною від основноі? — визнання незаконним звільнення та поновлення на посаді начальника державноі? установи «Держгідрографія». У відзиві Відповідач 2 зазначає, що державна установа не є розпорядником трудових повноважень щодо начальника.
Тому Відповідач 2 вважає, що не є належним відповідачем у частині позовних вимог щодо поновлення на посаді та визнання звільнення незаконним. 
Наказ Державноі? служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства Украі?ни від 01.07.2025 № 2-ПД «Про звільнення начальника державноі? установи «Держгідрографія» із змінами на підставі пункту 8 статті 36 Кодексу законів про працю Украі?ни був видании? з урахуванням вимог підзвітності (пункт 5 Контракту).
У свою чергу, на підставі наказу Державноі? служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства Украі?ни від 01.07.2025 № 2-ПД, зі змінами «Про звільнення начальника державноі? установи «Держгідрографія», наказу ДУ «Держгідрографія» від 04.07.2025 №188-к «Про проведення необхідних розрахунків з начальником державноі? установи «Держгідрографія» Бои?ком Олександром Олександровичем», контракту та чинних нормативно-правових актів Украі?ни державна установа «Держгідрографія» виконала всі зобов`язання, передбачені трудовим законодавством та умовами контракту, здіи?снивши повнии? і своєчаснии? розрахунок із Позивачем при звільненні, а саме: оклад та надбавку за секретність за відпрацьовані дні, грошову компенсацію за невикористані дні відпустки (основна та додаткова), індексацію, лікарняні.
Таким чином, державна установа «Держгідрографія» не визнає позовні вимоги ОСОБА_4 в повному обсязі, вважає і?х безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2025 року матеріали справи передані до Доброславського районного суду Одеської області за підсудністю. 
Ухвалою Доброславського районного суду Одеської області від 23.10.2025 відкрито провадження у справі за позовом адвоката Бевко Олександра Анатолійовича в інтересах пана ОСОБА_1 проти Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, державної установи «Держгідрографія» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 196 ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.
Ухвалою Доброславського районного суду Одеської області від 09.02.2026 відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Панченка С.В. про залучення до участі у справі третіх осіб, - Міністерство оборони України та Київського міського голову Кличка В.
Ухвалою Доброславського районного суду Одеської області від 18.05.2026 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 
В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав повністю, просив його задовольнити з викладених у ньому підстав.
Представники Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України та державної установи «Держгідрографія» у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили у їх задоволенні відмовити, пославшись на обставини, які викладені у відзивах на позов.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши думки сторін, суд дійшов до наступного висновку:
Суд встановив наступні правовідносини:
За зверненням Адміністрації судноплавства наказом Міністра оборони Украі?ни (по особовому складу) від 19.01.2024 №85 до Державноі? служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства Украі?ни із залишенням на віи?ськовіи? службі було відряджено капітана 1 рангу ОСОБА_1 .
29.01.2024 між Державною службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства Украі?ни та ОСОБА_10 було укладено Контракт № 1-ІІ (далі – Контракт) про призначення на посаду начальника державноі? установи «Держгідрографія» на строк, який не перевищує строку дії воєнного стану та трьох місяців після його припинення або скасування.
Наказом Адміністраціі? судноплавства від 29.01.2024 №2-ПД «Про призначення начальника державноі? установи «Держгідрографія» Бои?ка О.О. призначено на посаду начальника державноі? установи «Держгідрографія» з 30.01.2024.
Адміністрація судноплавства звернулась до командування Віи?ськово-Морських Сил Зброи?них Сил Украі?ни листом від 17.06.2025 №1308/08-3/14-25 з проханням посприяти направленню ОСОБА_4 в розпорядження Міністерства оборони Украі?ни. 
Дана пропозиція Адміністрації судноплавства була підтримана Командуванням Віи?ськово-Морських Сил Зброи?них Сил Украі?ни та повідомлено про готовність розмістити ОСОБА_4 у межах Віи?ськово-Морських Сил Зброи?них Сил Украі?ни (лист від 18.06.2025 №154/747/19350, аркуш справи).
Адміністрація судноплавства просила Міністерство оборони Украі?ни погодити звільнення відрядженого віи?ськовослужбовця ОСОБА_4 з посади начальника державноі? установи «Держгідрографія» та и?ого направлення у розпорядження Міністерства оборони Украі?ни (лист від 23.06.2025 №359/08-3/14-25, аркуш справи ). 
Міністерство оборони Украі?ни погодило направлення капітана 1 рангу ОСОБА_4 у розпорядження Міністерства оборони Украі?ни з подальшим призначенням и?ого на вакантну посаду (лист від 30.06.2025 №220/11072, аркуш справи).
Звільнення ОСОБА_4 з посади начальника державноі? установи «Держгідрографія», у зв`язку з направленням и?ого у розпорядження Міністерства оборони Украі?ни, погоджено Киі?вським міським Головою (лист від 01.07.2025 №001- 01-709, аркуш справи).
Наказом Державноі? служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства Украі?ни від 01.07.2025 №2-ПД припинено дію контракту від 29.01.2024 № 1-ІІ, укладеного з начальником державноі? установи «Держгідрографія» та направлено и?ого у розпорядження Міністерства оборони Украі?ни, про що повідомлено Міністерство оборони Украі?ни (лист від 03.07.2025 №1518/08-3/14-25, аркуш справи).
Адміністрацією судноплавства, наказом від 03.07.2025 №4-ПД «Про внесення змін до наказу Державноі? служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства Украі?ни від 01.07.2025 №2-ПД», внесено зміни до наказу від 01.07.2025 №2-ПД та визначено датою звільнення ОСОБА_4 першии? робочии? день, наступнии? за днем закінчення стану тимчасовоі? непрацездатності.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 24.10.2018 №863-р державна установа «Держгідрографія» належить до сфери управління Адміністраціі? судноплавства.
Закон України «Про управління об`єктами державної власності» визначає повноваження уповноваженого органу управління на призначення на посаду та звільнення з посади керівників державних унітарних підприємств та голів виконавчих органів господарських товариств, у статутному капіталі яких 100 відсотків акцій (часток) належать державі, укладають і розривають з ними контракти.
Згідно з Положенням державноі? установи «Держгідрографія», затвердженого наказом Державноі? служби морського та річкового транспорту Украі?ни від 30.05.2019 №224 (зі змінами) Установа заснована на державніи? власності і належить до сфери управління Державноі? служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства Украі?ни (Уповноважении? орган управління). Контракт з начальником державноі? установи «Держгідрографія» укладає Уповноважении? орган управління. 
Указом Президента України від 03.05.2017 № 126/2017 затверджено Перелік посад, що заміщуються військовослужбовцями Збройних Сил України, інших військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення у державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних навчальних закладах, та граничних військових звань за цими посадами (далі – Перелік).
Відповідно до Переліку начальник державної установи «Держгідрографія» в період дії воєнного стану заміщується капітаном 1 рангу. 
Порядок відрядження військовослужбовців в інтересах оборони держави та її безпеки до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних закладів освіти із залишенням на військовій службі, але зі звільненням із займаної посади з подальшим призначенням на посаду відповідно визначено Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 153/2008.
Пунктом 153 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період) за їх згодою можуть бути відряджені в інтересах оборони держави та її безпеки до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних закладів освіти із залишенням на військовій службі, але зі звільненням із займаної посади з дальшим призначенням на посади.
Відрядження оформлюється на підставі письмового запиту керівника державного органу, підприємства, установи, організації, державного та комунального закладу освіти, рапорту військовослужбовця та відповідного подання наказами Міністра оборони України.
З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що на підставі подання Адміністрації судноплавства наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 19.01.2024 № 85 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України із залишенням на військовій службі було відряджено капітана 1 рангу ОСОБА_11 .
Матеріалами справи підтверджується, що 29.01.2024 між Державною службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України та ОСОБА_1 укладено Контракт № 1-ІІ (далі - Контракт) про призначення на посаду начальника державної установи «Держгідрографія» на строк, який не перевищує строку дії воєнного стану та трьох місяців після його припинення або скасування. 
Наказом Адміністрації судноплавства від 29.01.2024 № 2-ПД «Про призначення начальника державної установи «Держгідрографія» Бойка О.О. призначено на посаду начальника державної установи «Держгідрографія» з 30.01.2024. 
На підставі вищезазначеного наказу, було видано наказ державної установи «Держгідрографія» «Про керівника державної установи «Держгідрографія» від 30.01.2024 №32-к.
Так як призначення ОСОБА_1 відбулось відповідно до Указу Президента України від 03.05.2017 № 126/2017 «Про Перелік посад, що заміщуються військовослужбовцями Збройних Сил України, інших військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення у державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних навчальних закладах, та граничних військових звань за цими посадами» (зі змінами),
Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» то і при звільненні його з посади враховуються вказані норми законодавства.
Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам- членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. 
Отже, під дискреційним повноваженням розуміється таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. 
З аналізу вищевикладеного суд погоджується з доводами Відповідача 1 про наявність в Адміністрації судноплавства дискреційних повноважень щодо вирішення питання призначення та звільнення начальника державної установи «Держгідрографія».
Відповідно до частини третьої статті 21 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП України) передбачено, що контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.
Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
На працівників, з якими укладено контракт, поширюється законодавство про працю, що регулює відносини по трудовому договору, цей трудовий договір (контракт) може бути припинено й з інших підстав, передбачених законодавством (в тому числі відповідно до пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України). 
Трудові відносини між Начальником Установи та Уповноваженим органом управління виникають та припиняються на підставі Контракту. 
Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору. 
Судом встановлено, та не спростовано сторонами в судовому засіданні, що відповідно до пункту 25 Розділу V Контракту контракт припиняється: 
а) після закінчення терміну дії контракту;
б) за угодою сторін;
в) до закінчення терміну дії контракту у випадках, передбачених пунктами 26 і 27 цього контракту;
г) у випадку припинення повноважень посадової особи;
д) з інших підстав, передбачених законодавством та/або цим контрактом;
е) у випадку припинення або скасування воєнного стану та трьох місяців після зміни обставин на яких було укладено контракт.
Відповідно до пункту 154 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, після виконання визначеного обсягу завдань в інтересах оборони держави та її безпеки, за погодженням із Міністерством оборони України керівник державного органу, підприємства, установи, організації, державного та комунального закладу освіти, до кого відряджено військовослужбовця, звільняє з посад відряджених військовослужбовців та направляє їх у розпорядження Міністерства оборони України.
Матеріалами справи підтверджується, що Адміністрація судноплавства листом від 17.06.2025 №1308/08-3/14-25 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням посприяти направленню ОСОБА_1 в розпорядження Міністерства оборони України.
ІНФОРМАЦІЯ_1 листом від 18.06.2025 № 154/747/19350 повідомило про готовність розмістити ОСОБА_1 у межах Військово-Морських Сил Збройних Сил України. 
Судом встановлено, що Міністерство оборони України листом від 30.06.2025 № 220/11072 погодило направлення капітана 1 рангу ОСОБА_1 у розпорядження Міністерства оборони України з подальшим призначенням його на вакантну посаду. 
Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» керівники підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, призначаються та звільняються з посад за погодженням з головою відповідної місцевої державної адміністрації, крім керівників установ, підприємств і організацій Збройних Сил та інших військових формувань України, Міністерства внутрішніх справ України, Фонду державного майна України, Національної поліції України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, а також керівників навчальних закладів, що призначаються на посаду за умовами конкурсу.
В матеріалах справи наявний лист Київського міського голови В. Кличка від 01.07.2025 № 001-01-709, яким погоджено звільнення ОСОБА_1 з посади начальника державної установи «Держгідрографія» у зв`язку з направленням його в розпорядження Міністерства оборони України. 
Суд враховує, що відповідно до п. 6. постанови Кабінету Міністрів України від 9 жовтня 2013 року № 818 «Про затвердження Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, і внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 р. № 203» повідомлення про погодження або вмотивовану відмову в погодженні призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства разом з карткою погодження (вмотивованої відмови) призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства не пізніше 5 днів після її надходження надсилається керівникові центрального органу виконавчої влади, які додаються до особової справи кандидата на посаду за місцем роботи.
У разі коли протягом 5 днів повідомлення про погодження або вмотивовану відмову в погодженні призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головою місцевої держадміністрації не надіслані, пропозиція вважається погодженою. 
Як вбачається з тексту оскаржуваного наказу від 01.07.2025 № 2-ПД «Про звільнення начальника ДУ «Держгідрографія» підставою для звільнення позивача з 02.07.2025 року вказано пункт 8 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України, зокрема, це підстави, передбачені трудовим договором з нефіксованим робочим часом, контрактом.
Підставою звільнення в наказі зазначено: лист Міністерства оборони України від 30.06.2025 № 220/11072 та погодження Київського міського Голови від 01.07.2025 № 001-01-709.
Як вже зазначалось вище, призначення та звільнення відповідача з займаної посади, за вказаних вище обставин (перебування позивача у складі ЗСУ) здійснюється за погодженням з Міноборони України та Київським міським Головою. 
Водночас, суд вважає, що наявність/відсутність погодження на звільнення Позивача не є безумовною підставою для скасування оскаржуваного наказу, оскільки наслідки відсутності чи наявності погодження на призначення/звільнення позивача не передбачені ані ст. 36 КЗпП України, ані умовами укладеного сторонами контракту.
За своєю правовою природою така згода/незгода має характер рекомендації та не може бути визначальною при вирішенні питання про призначення/звільнення. 
Окрім того, суд критично ставиться до твердження Позивача щодо не ознайомлення ОСОБА_1 з вищевказаними листами, які зазначені підставою для звільнення, оскільки таке ознайомлення не передбачено нормативно-правовими актами.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, підстави, передбачені контрактом.
Згідно з пунктом 16 Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 № 203, контракт з керівником підприємства може бути розірваний на підставах, установлених чинним законодавством, а також передбачених у контракті.
Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть установлюватися угодою сторін.
Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.
Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.1998 № 12-рп/98 визначено, що незважаючи на застереження, які містяться в Кодексі законів про працю та інших актах трудового законодавства і спрямовані на захист прав громадян під час укладання ними трудових договорів у формі контрактів, сторонами в контракті можуть передбачатися невигідні для працівника умови: це як правило, тимчасовий характер трудових відносин, підвищена відповідальність працівника, додаткові підстави розірвання договору тощо.
Верховний Суд в постанові від 01.06.2020 у справі №487/79/18-ц дійшов висновку про існування винятку з загальногалузевого принципу трудового права. Цим винятком і є контракт як особлива форма трудового договору, спрямована на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, яка, зокрема, передбачає покладення на працівника підвищеної відповідальності.
Суд погоджується з позицією відповідачів, що укладаючи контракт, позивач погодився з його умовами, в тому числі з підставами, що визначені в пункті 25 розділу V Контракту, як можливість його дострокового розірвання.
З урахуванням пункту 154 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153, листа Міністра оборони України від 30.06.2025 № 220/11072, є неоспорюваними підставами для направлення капітана 1 рангу ОСОБА_1 у розпорядження Міністерства оборони України з подальшим призначенням його на вакантну посаду.
Як вже зазначалось судом, підставою звільнення Позивача у наказі Адміністрації судноплавства від 01.07.2025 № 2-ПД зазначено пункт 8 частини першої статті 36 КЗпП України, з посиланням на умови передбачені контрактом, а саме на підпункт д) пункту 25 Контракту, згідно з яким контракт може бути припинений з інших підстав, передбачених законодавством та/або цим Контрактом.
Щодо твердження позивача про його звільнення під час тимчасової непрацездатності Суд враховує ту обставину, що Адміністрацією судноплавства наказом від 03.07.2025 № 4-ПД «Про внесення змін до наказу Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 01.07.2025 № 2-ПД» внесено зміни до наказу від 01.07.2025 № 2-ПД та визначено датою звільнення ОСОБА_1 перший робочий день, наступний за днем закінчення стану тимчасової непрацездатності.
Таким чином, Суд приходить до висновку що звільнення позивача відбулося з урахуванням положень закону, тому позов в частині визнання оспорюваного наказу про звільнення неправомірним, - не підлягає задоволенню. 
Додатково Судом надано оцінку своєчасності та повноті здійснення розрахунків державною установою «Держгідрографія» з Позивачем. 
Так, судом встановлено та підтверджується платіжними інструкціями, наявними в матеріалах справи, що на підставі наказу Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 01.07.2025 № 2-ПД «Про звільнення начальника державної установи «Держгідрографія» державною установою «Держгідрографія» було видано наказ від 04.07.2025 № 188-к «Про проведення необхідних розрахунків з начальником державної установи «Держгідрографія» Бойком Олександром Олександровичем» та здійснено виплату: окладу та надбавки за секретність за відпрацьовані дні, грошову компенсацію за невикористані дні відпустки (основна та додаткова), індексацію, лікарняні. 
Водночас Суд не вбачає правових передумов для виплати Позивачу вихідної допомоги у розмірі шестимісячного середнього заробітку, так як в оскаржуваному наказі підстава припинення контракту не передбачає таких виплат. 
Доводи викладені в позові не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.
Відповідно до правила ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. 
Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Оскільки Судом встановлено, що звільнення Позивача відбулося з дотриманням вимог КЗпП України, то підстави для його поновлення та стягнення середнього заробітку відсутні.
Щодо стягнення моральної шкоди.
Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно з частинами. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 
Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. 
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. 
Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. 
При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
З урахуванням вищевикладеного, а також встановлених під час судового розгляду обставин Суд вважає недоведеними Позивачем підстави для стягнення моральної шкоди з відповідачів. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. 
Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Судові витрати відносяться на рахунок позивача.
На підставі наведеного, керуючись ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини,ст. 38 КЗпП України, ст. ст. 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, ч.1 п.п. 2, 4 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні позову адвоката Бевко Олександра Анатолійовича, який діяв в інтересах та за дорученням ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проти Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, державної установи «Держгідрографія» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя | В. К. Барвенко