КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
10 липня 2026 року
м. Київ
провадження № 22-ц/824/11842/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач), 
суддів: Левенця Б. Б., Саліхова В. В., 
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК»
на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва у складі судді Кравченка Ю. В.
від 06 січня 2026 року 
у цивільній справі № 759/30498/25 Святошинського районного суду міста Києва
за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором 
У С Т А Н О В И В:
В грудні 2025 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось в суд із вказаним позовом.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 06 січня 2026 року позовну заяву повернуто позивачеві.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду. Зазначає, що позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 797 298,41 грн було підписано та подано через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_2 як працівником банку в порядку самопредставництва юридичної особи відповідно до частини третьої статті 58 ЦПК України. Звертає увагу на те, що на підтвердження своїх повноважень ОСОБА_2, окрім копії довіреності, надав суду копію наказу про переведення на посаду, посадову інструкцію фахівця із супроводу судового та виконавчого проваджень та наказ про її затвердження. Зазначає, що згідно з пунктом 3.16 посадової інструкції вказаний фахівець уповноважений представляти інтереси банку в порядку самопредставництва в загальних та спеціалізованих судах усіх інстанцій із наданням права підписання відповідних процесуальних документів. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали позовної заяви та безпідставно повернув її на підставі пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України, помилково ототожнивши самопредставництво із класичним представництвом за довіреністю. Звертає увагу на те, що оскаржуване судове рішення порушує його право на доступ до правосуддя, гарантоване статтею 55 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходив.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Отже розгляд даної справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду від 06.01.2026 в порядку письмового провадження без виклику учасників справи, що підтверджується звітом про доставку копії ухвали про відкриття апеляційного провадження до електронного кабінету позивача. Відповідач ОСОБА_1 повідомлений рекомендованим поштовим відправленням за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 .
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Повертаючи позовну заяву Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», суд першої інстанції виходив із того, що пред`явлений позов про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 797 298,41 грн не належить до категорії малозначних спорів. Суд першої інстанції врахував, що відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3 028,00 грн, а ціна цього позову суттєво перевищує двісті п`ятдесят розмірів указаного показника. Оскільки відповідно до статті 60 ЦПК України, у справах такої категорії представником сторони в суді може виступати виключно адвокат або законний представник, а позовна заява підписана ОСОБА_2 на підставі довіреності, виданої Головою Правління Банку, суд дійшов вказавши на відсутність у матеріалах документів, які б підтверджували наявність у нього статусу адвоката, дійшов висновку про те, що у Кириченка В. М. відсутні належні процесуальні повноваження на представництво інтересів банку як позивача у цій справі. Зважаючи на викладене, суд першої інстанції застосував положення пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України та повернув позовну заяву разом із доданими документами позивачеві.
Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною другою статті 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява підписується позивачем або його представником, або іншою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Згідно з частиною першою статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та або через представника.
Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника, що чітко закріплено у частині третій статті 58 ЦПК України.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що процесуальний закон чітко розмежовує такі самостійні юридичні категорії, як представництво юридичної особи, що здійснюється адвокатом або законним представником на підставі довіреності чи ордера, та самопредставництво юридичної особи, яке реалізується через її керівника або інших уповноважених працівників у межах їхніх трудових чи службових обов`язків.
Починаючи з 29 грудня 2019 року, після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення», інститут самопредставництва суттєво розширено. Відтепер брати участь у судовому процесі в порядку самопредставництва юридичної особи мають право не лише її керівники чи члени виконавчого органу, а й будь-які інші особи, якщо їхні відповідні повноваження визначені законом, статутом, положенням або безпосередньо умовами трудового договору чи посадовою інструкцією працівника (правовий висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 303/4297/20).
Повноваження особи, яка діє від імені юридичної особи на засадах самопредставництва, можуть підтверджуватися або відповідними відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, або безпосередньо внутрішніми документами юридичної особи, зокрема статутом, положенням, трудовим договором чи посадовою інструкцією, які покладають на працівника обов`язок представляти інтереси роботодавця в суді (правовий висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 у справі № 910/16580/23).
Повертаючи позовну заяву Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», суд першої інстанції виходив виключно з того, що оскільки ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа не є малозначною, а тому інтереси банку може представляти лише адвокат. При цьому місцевий суд залишив поза увагою той факт, що позовну заяву було підписано ОСОБА_2 не як стороннім представником за довіреністю, а в порядку самопредставництва юридичної особи.
Матеріали справи свідчать, що на підтвердження своїх повноважень діяти в порядку самопредставництва ОСОБА_2, окрім копії довіреності, надав суду копію наказу про переведення на посаду, копію посадової інструкції фахівця із супроводу судового та виконавчого проваджень, а також копію наказу про її затвердження. Відповідно до пункту 3.16 цієї посадової інструкції, фахівець наділений прямим обов`язком та уповноважений представляти інтереси Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» в порядку самопредставництва в загальних та спеціалізованих судах усіх інстанцій із правом підписання процесуальних документів.
Таким чином, надані позивачем документи є належними, достатніми та обґрунтованими доказами, які підтверджують перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах із банком та наявність у нього повноважень підписувати та подавати позовні заяви від імені юридичної особи в порядку самопредставництва. Оскільки представник діяв у межах самопредставництва на підставі частини третьої статті 58 ЦПК України, обмеження щодо обов`язкової участі адвоката, встановлені для класичного представництва у немалозначних справах, на ці правовідносини не поширюються.
Зважаючи на викладене, висновок суду першої інстанції про відсутність у ОСОБА_2 повноважень на підписання позовної заяви є помилковим та таким, що ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права. 
Відповідно до статті 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, є підставою для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369, 374, 379, 381, 383 ЦПК України суд, -
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити.
Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 06 січня 2026 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б. Левенець

В. В. Саліхов