ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. В`ячеслава Чорновола, 29/32, м. Кропивницький, 25006, 
тел. (0522) 30-10-22, 30-10-23, код ЄДРПОУ 03499951,
e-mail: inbox@kr.arbitr.gov.ua, web: http://kr.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2026 року | м. Кропивницький | Справа № 912/3268/25

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Закуріна М. К. (надалі – Суд), розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міонатг компані»
до фізичної особи-підприємця Приходька Владислава Вадимовича,
про стягнення 313 998,56 грн, 
за участі:
- третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерного товариства «Укрнафта»,
- представників учасників: позивача - адвоката Яшан Ю.Б., відповідача - адвоката Рижкова А.О., третьої особи - адвоката Возного Б.С.,

у с т а н о в и в:

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ТА РІШЕННЯ 
30.12.2025 ТОВ «Перший Сервіс» звернулось із позовом до ФОП Приходька В.В. про стягнення 313 998,56 грн, з яких 295 414 грн безпідставно набутих коштів, 3 763,21 грн річних та 14 821,35 грн інфляційних.
Ухвалою від 12.01.2026 Суд (у складі судді Кабакової В.Г.) відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та установив сторонам строки для подачі процесуальних заяв. Зокрема, ФОП Приходько В.В. подав відзив на позов (а.с. 50-54), а ТОВ «Перший Сервіс» - відповідь на відзив (124-125).
Ухвалою від 10.02.2026 Суд залучив до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача АТ «Укрнафта»
07.04.2026 у справі проведений повторний автоматизований розподіл у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді, за наслідками якого справа передана на розгляд судді Закуріну М.К. (а.с. 205).
Підготовче провадження здійснене у засіданнях, які відбулися 05.02.2026, 10.02.2026, 19.02.2026, 02.03.2026, 23.03.2026, 29.04.2026, 27.05.2026, 10.06.2026, а розгляд справи по суті у засіданнях, які відбулися 05.08.2026, 12.08.2026 та 26.08.2026.
Зокрема, у засіданнях 05.08.2026 та 12.08.2026 Суд оголосив перерву для необхідності перевірки оригіналів договорів, які надав ФОП Приходько В.В., вказавши, що вони підписані з його сторони. Зокрема, ухвалою від 12.08.2026 за власною ініціативою витребував у ФОП Приходька В.В. оригінали договорів № 3-28.09.2024 від 29.09.2024, № 4-08.01.2025 від 08.01.2025, № 5-08.01.2025 від 08.01.2025, № 6-10.02.2025 від 10.02.2025 укладених між ним та ТОВ «Перший Сервіс».
У свою чергу, представник ФОП Приходька В.В. адвокат Рижков А.О. надав оригінали наведених договорів. Суд констатує, що оглянув їх у засіданні та встановив відповідність копій договорів оригіналам.
Під час розгляду справи по суті Суд також установив, що 04.08.2026 ТОВ «Перший Сервіс» змінило назву на ТОВ «Міонатг компані», про що внесені відповідні відомості до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відтак, правильною назвою позивача станом на час прийняття рішення є ТОВ «Міонатг компані».
Суд також зазначає, що у судове засідання 26.08.2026 представник ТОВ «Міонатг компані» не прибув, а тому розгляд справи продовжений без його участі.
АРГУМЕНТИ ПОЗИВАЧА
У якості обґрунтування власної позиції ТОВ «Міонатг компані» (колишня назва) ТОВ «Перший Сервіс» вказало, що:
- сторони вели перемовини стосовно укладення договорів на виконання будівельних робіт, за результатами яких воно склало 4 проєкти договорів (№ 3-28.09.2024 від 29.09.2024, № 4-08.01.2025 від 08.01.2025, № 5-08.01.2025 від 08.01.2025, № 6-10.02.2025 від 10.02.2025), які надіслало для підписання ФОП Приходьку В.В., проте він їх не підписав та не повернув;
- в цей же час, хоча договори і не були укладенні, на прохання ФОП Приходька В.В. товариство перерахувало йому 295 414 грн у період з 09.01.2025 по 24.02.2025; 
- після отримання коштів ФОП Приходько В.В. роботи не виконував та не передав їх за актами приймання-передачі, а тому повинен повернути їх як безпідставно отримані;
- посилання ФОП Приходька В.В. на виконання робіт за договорами є безпідставними, оскільки у нього відсутні відповідні договори, а відтиски печаток та підпис керівника на наданих ним примірниках виконані технічним способом, без використання ручки та самої печатки; 
- ФОП Приходько В.В. не виставив жодного рахунку на оплату, що вказує на безпідставність отриманих коштів;
- у зв`язку з неповерненням коштів ФОП Приходько В.В. додатково повинен сплатити 3 763,21 грн річних та 14 821,35 грн інфляційних.
АРГУМЕНТИ ВІДПОВІДАЧА
ФОП Приходько В.В. позовні вимоги не визнав та зазначив, що:
- після отримання засобами електронного зв`язку 4 проєктів договорів роздрукував та підписав їх, а у подальшому передав по одному примірнику кожного з них директору ТОВ «Перший Сервіс», підтвердженням чому є відповідні наявні у нього копії договорів;
- взаємовідносини між сторонами розпочалися у 2024 році на підставі договору № 3-28.09.2024 від 29.09.2024 на об`єкті за адресою: м. Кропивницький, вул.. Героїв України, 38-В, який перебуває у користуванні АТ «Укрнафта»; усі договори, фактично є договорами субпідряду;
- безпосередньо АТ «Укрнафта» виступало замовником робіт, здійснювало зовнішній контроль за роботами, його представники надавали проєкти та супроводжували ремонтні роботи;
- ТОВ «Перший Сервіс» при сплаті коштів змінив номера договорів, але це не впливає на наявну підставу їх сплати, а саме виконання договірних зобов`язань по ремонту;
- протягом часу виконання робіт ТОВ «Перший Сервіс» не висловлювало претензій стосовно об`єму та якості робіт;
- наявність договірних відносин вказує на договірне отримання коштів, а тому підстави для їх стягнення відсутні.
УСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ 
За твердженнями ТОВ «Міонатг компані» (колишня назва - ТОВ «Перший Сервіс») за наслідками перемовин з ФОП Приходько В.В. воно підготувало до укладення та підписання проєкти договорів № 3-28.09.2024 від 29.09.2024, № 4-08.01.2025 від 08.01.2025, № 5-08.01.2025 від 08.01.2025, № 6-10.02.2025 від 10.02.2025, які від його імені підписав директор Новіков Антон Володимирович, з проставленням печатки юридичної особи. Після підписання проєктів воно направило їх ФОП Приходько В.В. електронною поштою.
Зокрема, за змістом наявних у ТОВ «Міонатг компані» (колишня назва - ТОВ «Перший Сервіс») проєктів договорів:
- № 3-28.09.2024 від 29.09.2024 – ФОП Приходько В.В. зобов`язаний виконати ремонтні роботи операторної АЗС 10/012 АТ «Укрнафта» за адресою: м. Кропивницький, вул. Героїв України, 38-В, на загальну суму 280 000 грн, а ТОВ «Перший Сервіс» зобов`язалося оплатити їх на підставі рахунку та надання акту за кожен етап виконаних робіт; при цьому ТОВ «Перший Сервіс» повинне провести оплату у розмірі 15 % від вартості робіт перед їх початком та 15 % у трьохденний термін після початку (а.с. 19-20);
- № 4-08.01.2025 від 08.01.2025 – ФОП Приходько В.В. зобов`язаний надати послуги з поточного ремонту операторної АЗС 23/028 за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Софіївка, вул. Черкаський шлях, 121, на загальну суму 270 000 грн, а ТОВ «Перший Сервіс» зобов`язалося оплатити їх (а.с. 21-22);
- № 5-08.01.2025 від 08.01.2025 – ФОП Приходько В.В. зобов`язаний надати послуги з вивозу будівельного сміття з операторної АЗС 23/028 за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Софіївка, вул. Черкаський шлях, 121, на загальну суму 10 150 грн, а ТОВ «Перший Сервіс» зобов`язалося оплатити їх (а.с. 23-24);
- № 6-10.02.2025 від 10.02.2025 – ФОП Приходько В.В. зобов`язаний надати послуги з вивозу будівельного сміття з операторної АЗС 23/033 за адресою: Черкаська область, м. Канів, вул. Енергетиків, 12, на загальну суму 15 264 грн, а ТОВ «Перший Сервіс» зобов`язалося оплатити їх (а.с. 25-26).
На кожному з проєктів договорів наявні підпис та печатка, проставлені від імені ТОВ «Перший Сервіс», з відображенням відповідної посадової особи – директора Новікова А.В.
Як слідує з платіжних інструкцій про перерахування коштів ТОВ «Перший Сервіс» сплатило ФОП Приходьку В.В. 295 414 грн (а.с. 9-16 на зв.). Так, платіжними інструкціями перерахувало:
- № 859 від 09.01.2025 – 20 000 грн; у призначенні платежу зазначило, що підставою є сплата за будівельні роботи згідно з договором № 3-28.09.2024 від 29.09.2024 (а.с. 16 на зв.);
- № 34 від 10.01.2025 – 15 000 грн; за будівельні роботи згідно з договором № 4-08.01.2025 від 08.01.2025 (а.с. 16);
- № 40 від 13.01.2025 – 10 000 грн; за будівельні роботи згідно з договором № 4-08.01.2025 від 08.01.2025 (а.с. 15 на вз.);
- № 57 від 18.01.2025 – 10 000 грн; за будівельні роботи згідно з договором № 4-08.01.2025 від 08.01.2025 (а.с. 15);
- № 71 від 21.01.2025 – 40 000 грн; за будівельні роботи згідно з договором № 4-08.01.2025 від 08.01.2025 (а.с. 14 на зв.);
- № 92 від 23.01.2025 – 30 000 грн; за будівельні роботи згідно з договором № 4-08.01.2025 від 08.01.2025 (а.с. 14);
- № 96 від 24.01.2025 – 4 500 грн; за вивіз сміття згідно з договором № 5-08.01.2025 від 08.01.2025 (а.с. 13 на вз.);
- № 130 від 30.01.2025 – 5 650 грн; за будівельні матеріали згідно з договором № 5-08.01.2025 від 08.01.2025 (а.с. 13);
- № 164 від 06.02.2025 – 50 000 грн; за будівельні роботи згідно з договором № 4-08.01.2025 від 08.01.2025 (а.с. 15);
- № 198 від 18.02.2025 – 15 000 грн; за будівельні роботи на АЗС Корсунь-Шевченківський згідно з договором № 6-10.02.2025 від 10.02.2025 (а.с. 11 на зв.); 
- № 207 від 18.02.2025 – 7 844 грн; за вивіз сміття згідно з договором № 6-10.02.2025 від 10.02.2025 (а.с. 11);
- № 212 від 18.02.2025 – 30 000 грн; за будівельні роботи згідно з договором № 4-08.01.2025 від 08.01.2025 (а.с. 12);
- № 245 від 21.02.2025 – 10 000 грн; за будівельні роботи на АЗС Корсунь-Шевченківський згідно з договором № 6-10.02.2025 від 10.02.2025 (а.с. 10); 
- № 247 від 21.02.2025 – 20 000 грн; за будівельні роботи згідно з договором № 4-08.01.2025 від 08.01.2025 (а.с. 10 на зв.);
- № 261 від 23.02.2025 – 7 420 грн; за вивіз сміття згідно з договором № 6-10.02.2025 від 10.02.2025 (а.с. 9 на зв.); 
- № 275 від 24.02.2025 – 20 000 грн; за будівельні роботи згідно з договором № 4-08.01.2025 від 08.01.2025 (а.с. 9).
Водночас, з наданих до справи ФОП Приходьком В.В. договорів № 3-28.09.2024 від 29.09.2024 (а.с. 55-57), № 4-08.01.2025 від 08.01.2025 (а.с. 58-61), № 5-08.01.2025 від 08.01.2025 (а.с. 62— 65), № 6-10.02.2025 від 10.02.2025 (а.с. 66-69), вбачається, що вони підписані та на них проставлені печатки обох сторін, зокрема, ТОВ «Перший Сервіс» та ФОП Приходька В.В. За твердженнями ФОП Приходька В.В. договори він підписав після отримання їх від ТОВ «Перший Сервіс», а згодом один з екземплярів кожного договору передав директору ТОВ «Перший Сервіс» Новікову А.В.
Тексти підписаних договорів є ідентичними за наведеними проєктами, у тому числі щодо зобов`язань сторін по виконанню робіт і наданню послуг та їх оплати.
07.08.2025 представник ФОП Приходька В.В. адвокат Рижков А.О. звернувся до АТ «Укрнафта» з листом (а.с. 95) та просив повідомити:
- чи перебувають у власності чи користуванні автозаправні станції: АЗС 10/012 за адресою: м. Кропивницький, вул. Героїв України, 38-В, АЗС 23/028 за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Софіївка, вул. Черкаський шлях, 121, АЗС 23/033 за адресою: Черкаська область, м. Канів, вул. Енергетиків, 12; 
- чи проводилися ремонтні або будівельні роботи на об`єктах за участі ТОВ «Перший Сервіс» та ФОП Приходька В.В. (а.с. 95-96).
Відповідно до листа без номера та дати, адресованого представнику ФОП Приходька В.В. адвокату Рижкову А.О., АТ «Укрнафта» повідомило, що: наведені автозаправні станції належать йому на праві приватної власності; у 2024 та 2025 році воно уклало з ТОВ «Перший Сервіс» договори підряду на виконання ремонтних робіт; умовами договорів ТОВ «Перший Сервіс», виступаюче у якості підрядника, мало право залучати за власним вибором і за згодою замовника субпідрядників; проте ТОВ «Перший Сервіс» не зверталося до нього за погодженням щодо залучення до виконання робіт субпідрядників, у тому числі ФОП Приходька В.В. (а.с. 97).
Як слідує із заяви АТ «Укрнафта» від 02.03.2026 (а.с. 209-210) та витягів із Журналів реєстрації вступного інструктажу з питань охорони праці АТ «Укрнафта» (а.с. 213-219) Приходько Владислав Вадимович проходив вступний інструктаж з охорони праці 13.01.2025 стосовно перебування на АЗС № 23/028 та 28.09.2024 стосовно перебування на АЗС № 10/012. Водночас він не проходив інструктаж щодо перебування на АЗС № 23/033 та АЗС № 10/012 у період з 01.01.2025 по 01.05.2025.
Згідно з наказом № 25 від 30.09.2024 директора ТОВ «Перший Сервіс» про відрядження робітників наказано направити у відрядження з 30.09.2024 по 06.12.2024 для виконання робіт за договором підряду № 13/3637-Р від 10.09.2024 для виконання ремонтних робіт операторної АЗС № 10/012 АТ «Укрнафта» за адресою: м. Кропивницький, вул. Героїв України 38-В, з-поміж інших, Приходька Владислава Вадимовича.
З наданих до справи ФОП Приходьком В.В. електронних файлів, які Суд оглянув під час розгляду справи по суті, вбачається, що він у застосунку «Вайбер» вів переписку з директором ТОВ «Перший Сервіс» стосовно виконання будівельних робіт. Водночас з електронних відео файлів вбачається, що у невстановлених приміщеннях велися будівельні роботи. 
ОЦІНКА УСТАНОВЛЕНИХ ОБСТАВИН
Щодо правового регулювання кондикційних зобов`язань
Відносини, які виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна регулюються главою 83 ЦК України.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала; положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
У пунктах 22-25, 34 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.02.2019 у справі № 923/921/17 Суд надав правовий висновок стосовно застосування положень наведеної статті та вказав, що:
- кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (пункт 22),
- у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (пункт 23),
- за змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав;вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях;натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (пункт 24),
- обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна (пункт 25),
- на відміну від збитків, для стягнення яких підлягає доведенню наявність складу правопорушення для висновків про наявність підстав для повернення безпідставно набутих коштів є встановлення обставин набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (потерпілого) та те, що набуття або збереження цього майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (пункт 34).
Поряд з цим, за статтею 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (частина 1), а у разі такої неможливості – відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення (частина 2).
Отже, у контексті спірних правовідносин за вказаними правовими положеннями та висновками по їх застосуванню для стягнення безпідставно отриманих коштів потребується встановлення факту набуття коштів відповідачем за рахунок позивача та факту відсутності правової підстави, на якій кошти набувалися відповідачем, у тому числі договірної.
З урахуванням наведеного, обов`язком ТОВ «Міонатг компані» (колишня назва - ТОВ «Перший Сервіс») із застосуванням приписів частини 1 статті 74 ГПК України, є доведення (доказування) відповідних обставин, а з огляду на позиції сторін, доведення відсутності договірних зобов`язань між ними.
Щодо договірного характеру отримання коштів у спірних правовідносинах
Згідно з частиною 1 статті 174 Господарського кодексу України, який діяв станом на час виникнення спірних правовідносин, господарські зобов`язання могли виникати, з-поміж іншого, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Відповідно до частини 7 статті 179 та статті 181 того ж Кодексу господарський договір укладався за правилами та у порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Поряд з цим, за статтею 180 того ж Кодексу господарський договір повинен містити його умови, визначені сторонами, які спрямовані на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань.
Отже, господарський договір визнавався основною підставою для виникнення господарського зобов`язання, у тому числі підставою для перерахування коштів між суб`єктами господарської діяльності.
У свою чергу, за приписами частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтями 11 та 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.
Оскільки всякий договір є правочином, до форм договору застосовуються положення про форми правочинів (статті 205-209, 218-220 ЦК України) – він може укладатися в усній та письмовій (простій та нотаріально посвідченій) формах.
У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначені загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття і свободи договору, у них сформульовані загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).
Зокрема, відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За частиною 2 цієї ж статті договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частиною 1 статті 641 ЦК України встановлено, що: пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору; пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття; пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.
Натомість згідно до статті 642 того ж Кодексу: відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина 1); якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (частина 2); особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції (частина 3).
Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Розкриваючи зміст засади свободи договору, статті 6, 627 ЦК України визначають, що свобода договору полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.
Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. 
Зазначені положення узгоджуються з нормами частини 1 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є те, що вони суперечать актам цивільного законодавства.
Відтак, за наведеними правовими положеннями:
- поняття «укладення договору» тісно пов`язане з поняттям «виникнення зобов`язання»: безпосередньо під «виникненням» розуміється розпочинання, зародження, початок зобов`язання; укладення ж договору означає процес, в якому відбувається узгодження волі його сторін – висунення пропозиції та її прийняття (останнє піддається регулюванню не лише за правилами глави 53 ЦК, а й з додержанням порядку вчинення правочинів із вимогами до їх форми (глава 16 ЦК);
- слід брати до уваги, що укладення договору та його виникнення як зобов`язання є різними правовими поняттями;
- укладаючи договір, сторони можуть виражати свою волю зовні у різні способи, але їх воля має узгоджуватися не лише змістовно, а й задля взаємного її сприйняття; вказівку на належну форму втілення згоди слід розуміти відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України, згідно з якою сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (варіантів два - усна та письмова форми договору;
- форма договору має істотне значення, оскільки завдяки їй домовленість сторін стає очевидною, а при письмовій формі – підлягає фіксації, а відтак набуває вищого ступеня сприйняття;
- головне, аби сторони між собою порозумілися, що свідчить про досягнення ними згоди з усіх істотних умов договору: це відбувається за допомогою процедури, яка складається з двох стадій - оферти (пропозиції укласти договір) та акцепту (згоди на пропозицію);
- для того щоб вважати пропозицію офертою, вона має містити істотні умови договору, тобто істотні умови визначає оферент, а акцептант з ними погоджується або, у свою чергу, висуває умови, які корегують умови оферента; в останньому випадку умови другої сторони договору являють собою зустрічну оферту, з якою погоджується або не погоджується перша сторона; при її згоді на ці умови вона вважається акцептантом; у відсутності ж згоди договір або не укладається, або робиться ще спроба дійти згоди з умов договору;
- оферта повинна виражати намір особи, яка зробила пропозицію, вважати себе зв`язаною договором і запропонованими умовами у разі її прийняття; вона має чекати відповіді від особи, якій спрямована пропозиція, протягом певного строку - або зазначеного в оферті, або нормально необхідного для відповіді на пропозицію; 
- своєю пропозицією оферент зв`язує себе обов`язком чекати відповіді від особи, якій було направлено пропозицію, та укласти з нею договір в разі її згоди на умовах, визначених в оферті;
- обидві стадії укладення договору (оферта і акцепт) втілюються в ту чи іншу форму (усну або письмову), але завершення досягнення домовленості має відбуватися у тій формі, якої вимагає закон до конкретних договорів.
У наведеному контексті Суд установив, що запропоновані ТОВ «Міонатг компані» (колишня назва - ТОВ «Перший Сервіс») до укладення ФОП Приходьку В.В. договори № 3-28.09.2024 від 29.09.2024, № 4-08.01.2025 від 08.01.2025, № 5-08.01.2025 від 08.01.2025, № 6-10.02.2025 від 10.02.2025 за своїм змістом стосуються надання послуг.
Так, за статтею 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Водночас у відповідності до статті 903 того ж Кодексу, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Приписами Глави 63 ЦК України не вимагається дотримання письмової форми договору про надання послуг, але, оскільки ТОВ «Перший Сервіс» запропонувало ФОП Приходьку В.В. укласти договори у письмовій формі, то дотримання такої форми є обов`язковим.
У даному випадку оферта ТОВ «Міонатг компані» (колишня назва - ТОВ «Перший Сервіс») стосовно укладення договорів № 3-28.09.2024 від 29.09.2024, № 4-08.01.2025 від 08.01.2025, № 5-08.01.2025 від 08.01.2025, № 6-10.02.2025 від 10.02.2025, з визначеними істотними умовами, зафіксована у їх текстах та вони містять підписи директора товариства – Новікова А.В., а також відповідну печатку. 
При візуальному порівнянні підпису та печатки від імені ТОВ «Міонатг компані» (колишня назва - ТОВ «Перший Сервіс»), які наявні у проектах договорів та у договорах № 3-28.09.2024 від 29.09.2024, № 4-08.01.2025 від 08.01.2025, № 5-08.01.2025 від 08.01.2025, № 6-10.02.2025 від 10.02.2025, які підписав ФОП Приходько В.В. вбачається, що вони ідентичні і ця обставина не потребує експертного дослідження. При цьому аналогічний підпис та печатка наявні у наказі № 25 від 30.09.2024 директора ТОВ «Перший Сервіс» про відрядження робітників. У даному випадку ТОВ «Міонатг компані» (колишня назва - ТОВ «Перший Сервіс») не оспорює сам факт підписання та проставлення печаток на проєктах договорів його керівником – директором Новіковим А.В., а вказує лише на виготовлення їх технічним способом без використання ручки та самої печатки. Проте, ця обставина не є важливою для оцінки підписання проєктів договорів безпосередньо керівником товариства, а тому такі твердження не впливають на оцінку факту укладення договорів між сторонами.
Предметом договорів є надання послуг з виконання ремонтних робіт та вивіз будівельного сміття.
У свою чергу, з екземплярів цих же договорів, які надані до справи ФОП Приходьком В.В., вбачається, що він підписав їх, чим фактично акцептував запропоновані умови по наданню послуг з виконання ремонтних робіт та вивіз будівельного сміття.
З наведеного Суд виснує, що ТОВ «Міонатг компані» (колишня назва - ТОВ «Перший Сервіс») та ФОП Приходько В.В. узгодили істотні умови договорів № 3-28.09.2024 від 29.09.2024, № 4-08.01.2025 від 08.01.2025, № 5-08.01.2025 від 08.01.2025, № 6-10.02.2025 від 10.02.2025, про що свідчить їх підписання, а тому вони є укладеними між ними. Безпосередньо умови договорів передбачають виконання зобов`язань, за якими ФОП Приходько В.В. зобов`язався надавати відповідні послуги на замовлення ТОВ «Перший Сервіс», а останній – сплатити їх вартість.
У справі Суд установив, що ТОВ «Міонатг компані» (колишня назва - ТОВ «Перший Сервіс») сплатило ФОП Приходьку В.В. 295 414 грн, підтвердженням чому є наведені платіжні інструкції про перерахування коштів. Зокрема, по договору:
- № 3-28.09.2024 від 29.09.2024 воно перерахувало 20 000 грн платіжною інструкцією № 859 від 09.01.2025 грн; 
- по договору № 4-08.01.2025 від 08.01.2025 – 225 000 грн платіжними інструкціями № 34 від 10.01.2025, № 40 від 13.01.2025, № 57 від 18.01.2025, № 71 від 21.01.2025, № 92 від 23.01.2025, № 212 від 18.02.2025, № 212 від 18.02.2025, № 247 від 21.02.2025, № 275 від 24.02.2025;
- по договору № 5-08.01.2025 від 08.01.2025 – 10 150 грн платіжними інструкціями № 96 від 24.01.2025, № 130 від 30.01.2025;
- по договору № 6-10.02.2025 від 10.02.2025 – 40 264 грн платіжними інструкціями № 198 від 18.02.2025, № 207 від 18.02.2025, № 245 від 21.02.2025, № 261 від 23.02.2025.
У всіх платіжних інструкціях ТОВ «Міонатг компані» (колишня назва - ТОВ «Перший Сервіс») у призначенні платежу вказало про перерахування коштів відповідно до наведених договорів.
У сукупності перерахування коштів по кожному з договорів та вказівка у платіжних інструкціях про підставу сплати, а саме виконання зобов`язань по наведеним договорам, вказує на договірний характер перерахування коштів ФОП Приходьку В.В.
Суд також підкреслює, що більш вірогідними є докази існування між сторонами договірних зобов`язань по наведеним договорам, на що вказує укладення та підписання договорів, зазначення у платіжних інструкціях підстав для перерахування по кожному з договорів, а також період сплати коштів, який розпочався з 09.01.2025 та закінчився 24.02.2025. І, напроти, за таких обставин твердження ТОВ «Міонатг компані» (колишня назва - ТОВ «Перший Сервіс») про неукладеність договорів та перерахування коштів без договірної підстави є менш вірогідними. 
З огляду на наведене Суд уважає помилковими та недоведеними твердження ТОВ «Міонатг компані» (колишня назва - ТОВ «Перший Сервіс») про відсутність договірних зобов`язань між сторонами та позадоговірне перерахування коштів.
Договірне отримання ФОП Приходьком В.В. коштів у сумі 295 414 грн означає відсутність підстав для їх повернення із застосуванням положень статей 1212 та 1213 ЦК України, якими урегульовані правові положення стосовно безпідставного отримання коштів.
Щодо застосування принципів змагальності та диспозитивності судочинства при вирішенні спору
Частина 1 та пункти 4, 5 частини 3 статті 162 ГПК України покладають на позивача обов`язок, з-поміж іншого, викласти у позовній заяві свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, зазначити обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, вказати на зміст позовних вимог (спосіб захисту).
Отже, позовна заява обов`язково повинна містити предмет позову та підстави позову. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яке опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Водночас правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Таким чином, визначення предмета та підстав спору є правом позивача, у той час як встановлення обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
У господарському процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає у тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду у процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Тобто суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах: від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17, від 08.06.2021 у справі № 662/397/15-ц та багатьох інших.
Відтак, принцип «jura novit curia» («суд знає закони») застосовується у тому випадку, коли позивач обґрунтовує свій позов певними обставинами, проте помилково посилається на норми права, які не підлягають застосуванню для урегулювання спору.
Проте, застосування судом цього принципу не є безмежним. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Гусєв проти України» від 14.01.2021 (скарга № 25531/12) було констатовано порушення права на справедливий суд через зміну судом правової кваліфікації позову, що призвело до відмови в його задоволенні. Європейський суд з прав людини вказав на відсутність чітких підстав для зміни правової кваліфікації позову апеляційним судом. До того ж внаслідок перекваліфікації в позові було відмовлено. Заявнику безпідставно не надали можливості подати відповідні докази та аргументи з огляду на зміну правової кваліфікації. Такі дії суду суперечать вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо: справедливості цивільного провадження; принципу змагальності судового процесу.
Отже, принцип «jura novit curia», з одного боку, підлягає безумовному застосуванню: суд зобов`язаний застосувати правильні норми права, перекваліфікувавши позов, незалежно від посилань позивача. З іншого боку, перекваліфіковуючи позов за цим принципом, суд може порушити право на справедливий суд як щодо відповідача, так і щодо позивача. У таких умовах слід зважати на принцип змагальності та рівності сторін. Сторін не можна позбавляти права на аргументування своєї позиції в умовах нової кваліфікації.
Відповідний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.11.2022 по справі № 685/1008/20.
Принцип змагальності у господарському судочинстві розкритий у положеннях статті 13 ГПК України. За ним учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом (частина 2). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 4). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (частина 5).
Диспозитивність господарського судочинства у відповідності до статті 14 ГПК України означає, що суд розглядає справи у межах заявлених позовних вимог і на підставі поданих сторонами доказів (частина 1). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина 2) 
Застосування цих принципів обмежує дії суду стосовно самостійного використання правила «суд знає закони», оскільки в протилежному випадку це б означало самостійну зміну підстав позову судом.
У контексті наведеного Суд враховує, що ТОВ «Міонатг компані» (колишня назва - ТОВ «Перший Сервіс») у якості підстав позову послалося на бездоговірний характер сплачених ФОП Приходьку В.В. коштів та необхідність їх повернення, оскільки вони сплачені без належних на те підстав. Проте, Суд установив, що спірна сума коштів сплачена по укладеним договорам, а тому вони сплачені за наявності належних на те підстав. 
Таким чином, Суд не вправі виходити за межі таких підстав та обґрунтувань, а застосування інших правових норм щодо стягнення спірної суми суперечило б наведеним принципам.
У зв`язку з цим, Суд не надає аналізу виконання ФОП Приходьком В.В. зобов`язань по договорам стосовно виконання робіт, оскільки ТОВ «Міонатг компані» (колишня назва - ТОВ «Перший Сервіс») не окреслило позовні вимоги саме невиконанням договірних зобов`язань та відповідним правовим наслідкам такого невиконання у контексті повернення коштів, які сплачені ним по договорам.
Щодо відсутності підстав для нарахування річних та інфляційних
У відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Вказані нарахування не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.
Отже, відповідні нарахування здійснюються лише у випадку наявності боргу перед кредитором.
Проте, Суд установив, що ТОВ «Міонатг компані» (колишня назва - ТОВ «Перший Сервіс») не довело наявність заборгованості ФОП Приходька В.В. у контексті повернення безпідставно отриманих коштів, а тому підстави для нарахування інфляційних та річних відсутні.
ВИСНОВКИ 
На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, обставин справи та вказаних правових положень, Суд уважає, що ТОВ «Міонатг компані» (колишня назва - ТОВ «Перший Сервіс») не довело позадоговірний характер перерахованих ФОП Приходьку В.В. коштів у сумі 295 414 грн, а тому підстави для їх повернення з посиланням на положення статей 1212 та 1213 УЦК України відсутні. Через відсутність підстав для повернення коштів підстави для нарахування 3 763,21 грн річних та 14 821,35 грн інфляційних також відсутні.
За таких обставин, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Судовими витратами у справі є витрати ТОВ «Міонатг компані» (колишня назва - ТОВ «Перший Сервіс») на сплату судового збору у сумі 6 022,71 грн, які сплачені платіжною інструкцією № 426 від 01.07.2025, які у відповідності до положень статті 129 ГПК України покладаються на нього, оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню. 
На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Скорочене рішення Суд проголосив – 26.08.2026.
Повне рішення Суд склав – 27.08.2026. 

Суддя М.К. Закурін 

Копії рішення направити:
- ТОВ "Перший Сервіс" та АТ "Укрнафта" в електронній формі до Електронних кабінетів;
- ФОП Приходьку В.В.: АДРЕСА_1 .