Дата документу 03.07.2026	Справа № 552/3101/26	
 	Провадження № 2/554/4206/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 липня 2026 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого судді - Савченко Л.І.
за участю секретаря судового засідання – Ул`яненка Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ТОВ ФК «ЕЙС» звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 571530796 від 16.03.2020 р. у розмірі 22540,55 грн., а також судових витрат - 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 2662,40 грн. судового збору.
В обґрунтування позову вказав, що 16.03.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та  ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 571530796 в формі електронного документа з використанням електронного підпису. 
Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 86D7QTM7. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 2000 грн. , шляхом перерахування через банк-провайдер. В подальшому відповідач збільшила суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 8000 грн.
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01. В подальшому укладені додаткові угоди щодо продовження терміну дії Договору факторингу.
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01.
11.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.
Загальна сума заборгованості, право вимоги на яку перейшло до ТОВ «ФК «ЕЙС» за Кредитним договором № 571530796 від 16.03.2020 р., становить – 22540,55 грн., яка складається з: 7995,95 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 14544,60 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.
Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором не погашена. Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 20.04.2026 р. вказану справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Полтави (а.с.227)
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 28 травня 2026 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.326-327).
Представник позивача у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі (а.с.8).
26 червня 2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 до суду подано відзив на позовну заяву разом з клопотанням про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву, у якому просив надати додатковий строк для подання відзиву.
Однак строк для подачі відзиву стороною відповідача не пропущено, оскільки матеріали справи даних про пропуск такого строку не містять.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив позовні вимоги задовольнити частково в сумі 11 666, 16 грн. Представник відповідача вказує, що відповідач ОСОБА_1 не заперечує проти укладення кредитного договору № 571530796 ВІД 16.03.2020 р. Відповідно до наданих матеріалів справи відповідачка мала сплатити 10 993, 95 грн. із яких загальна сума кредиту 7 996 грн. та нараховані проценти 2 997, 54 грн. із терміном платежу 12.10.2020 року. Того ж дня відбулась часткова сплата у вигляді нарахованих процентів та заборгованість зменшилась до 7 996 грн. Із наданої додаткової угоди вбачається, що станом на визначену дату платежу було продовжено строк, на який був наданий кредит – а саме на 30 днів та починаючи із 12.10.2020 року позичальник сплачує за користування кредитом 1,53% в день від суми кредиту. Таким чином, сформувались нові умови в яких починаючи із 12.10.2020 року на розмір 7 996 грн. протягом 30 днів, кредитодавець нараховує проценти за користування кредитом за ставкою 1,53% в день від суми кредиту. Представник відповідача вважає, що позивач заявляє позовні вимоги значно більші, які не ґрунтуються на договірних зобов`язаннях сторін та кредитному законодавстві. У п. 4.3 Договору зазначено наступне - Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку надання Кредиту, визначеного в п. 1.2. цього Договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Представник відповідача зазначає, що на період кредитування, так і станом на дату підготовки та подачі відзиву на позовну заяву, існують законодавчі обмеження щодо застосування ст. 625 ЦКУ – передбачені п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» : У разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Карантин у зв`язку із коронавірусною хворобою почався 12 березня 2020 року, неодноразово продовжувався та закінчився лише в період дії військового стану - 30 червня 2023 року, на період якого Прикінцевими та перехідними положеннями того ж закону - встановлено ті ж обмеження. Таким чином, п.4.3 Договору встановлено, що нарахування процентів за межами терміну кредитування 30 днів – здійснюється не за користування кредитним коштами, а в розумінні відповідальності за прострочення чи невиконання грошового зобов`язання позичальником. Тому, хоча укладеним договором і встановлено, що проценти, нараховані після закінчення строку надання Кредиту, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, але нарахування таких - не може здійснюватись в силу законодавчого звільнення позичальників від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення, невиконання чи часткове виконання позичальником зобов`язань за договором. Представник відповідача вважає, що ТОВ «Таліон плюс» відступило більший розмір права вимоги до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», чим передало більше прав ніж має. Представник відповідача ставить під сумнів надані до суду документи стосовно оплати Договору факторингу, що в свою чергу ставлять під сумнів факт переходу прав за вказаним Договором факторингу. Представник відповідача вважає, що загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за Договором № 571530796 від 16.03.2020 р., право вимоги за яким можливо перейшло до позивача, становить 7 996 грн. (тіло) +3 670, 16 грн. (відсотки) = 11 666,16 грн. Представник відповідача зазначив, що відповідачем понесено витрати на правничу допомогу в розмірі 12 500 грн. У відзиві представник відповідача ОСОБА_1 – Іщенко А.В. просив проводити розгляд справи без його участі (а.с.342-343).
26 червня 2026 року від представника позивача Сахарової О.І. до суду надійшла відповідь на відзив, у якому вказала, що Кредитним договором № 571530796від 16.03.2020 передбачено розмір прострочених відсотків та конкретну процентну ставку, яка буде застосовуватись в період прострочення. Всі нарахування відсотків нараховувались в межах погоджених умов Кредитного договору. Уклавши Договір, Позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Договору та Правил, які є невід`ємною частиною до нього. Відповідач отримав екземпляр Договору на власну електронну пошту, а також має вільний доступ до умов Договору на Сайті Первісного кредитора. Інформація надана ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з дотриманням всіх вимог законодавства, виклавши її в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме Відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». За умовами кредитного договору та обставинами справи існувало два періоди нарахування процентів:1. За користування кредитними коштами згідно з ст. 1048 ЦК України визначеному договором. 2. За користуванням кредитними коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України і, за весь час прострочення. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку надання Кредиту, визначеного в п. 1.2. цього Договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. (відповідно до п.4.3. Кредитного договору). Щодо оплати за договором факторингу представник позивача вказує, що факт наявності або відсутності фінансування за відповідним договором є внутрішнім взаємовідносинами фінансових компаній. В цьому контексті важливим є те, що перехід прав вимоги відбувся після підписання сторонами відповідних Реєстрів. Навіть за умови відсутності фінансування за вищезгаданим договором перехід прав вимоги вважається таким що відбувся в момент підписання сторонами відповідних Реєстрів. В такому випадку обидва товариства вирішують даний спор у судовому порядку. Сторони можуть самостійно встановлювати строки для проведення оплати й даний факт не взаємопов`язаний з предметом договору та переходом права вимоги. Хоча перерахування коштів клієнту не є предметом доказування у даному спорі, оскільки факт переходу прав вимоги підтверджується підписанням відповідного реєстру боржників, як це прямо передбачено умовами зазначеного договору. Позивач долучив до матеріалів позову копії платіжних інструкцій, що підтверджують проведення оплати за набуття права грошової вимоги на кожному етапі переходу права вимоги. На підтвердження оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 долучено Акт звірки взаєморозрахунків станом на 31.12.2020 року зі сплати суми фінансування за Реєстром прав вимоги № 112 від 15.12.2020 року за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, що свідчить про належне виконання Фактором перед Клієнтом. Щодо твердження представника відповідача про те, що ТОВ «Таліон плюс» відступає більший розмір права вимоги до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», чим передає - більше прав ніж має. виходячи зі змісту пункту 2.2 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, можна дійти до висновку, що до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло не лише право грошової вимоги до Боржника, а й усі інші права та обов`язки первісного кредитора за кредитним договором, включаючи право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору. Крім того, представник відповідача вважає, що зазначені адвокатом витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 500,00 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат (а.с.354-359).
29 червня 2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив , у яких останній зазначив, що представник позивача ОСОБА_3 зазначає: «Відповідно до п.15 Прикінцевих положень ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України корона вірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцяти денний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.», а також застосовує ст.549 ЦК України, відповідно до якої – відсотки не є видом неустойки. Таким чином, позивач своє обґрунтування будує на нормі загального законодавства. П.4.3 Договору встановлено, що нарахування процентів за межами терміну кредитування 30 днів – здійснюється не за користування кредитним коштами, а в розумінні відповідальності за прострочення чи невиконання грошового зобов`язання позичальником. Водночас, в редакції на період кредитування, так і станом на дату підготовки заперечення, існують законодавчі обмеження – передбачені п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування». Представник відповідача вважає, що норма спеціального законодавства, яка діяла на період кредитування вказує, що позичальник звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за невиконання зобов`язання за договором, в тому числі зі сплати інших платежів, сплата яких передбачена договором. Як відомо, карантин у зв`язку із коронавірусною хворобою почався 12 березня 2020 року, неодноразово продовжувався та закінчився лише в період дії військового стану - 30 червня 2023 року. В даному випадку склалась ситуація, в якій закон спеціальний має перевагу над загальним (lex specialis derogat generali), тому позичальниця звільнена від відповідальності. Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З огляду на вищевикладене, умова пункту 4.3 Договору є нікчемною у зв`язку із невідповідністю нормам права, тому застосуванню не підлягає. А відтак, нарахування за межами терміну кредитування процентів, застосовано без правових підстав – та підлягає списанню до розміру нарахованих відсотків за встановлений Додатковою угодою строк - 30 днів. Представник відповідача вважає, що витрати на правничу допомогу заявлені позивачем в розмірі 7000 грн. підлягають зменшенню , у зв`язку з їх необґрунтованістю, неспівмірністю та невідповідністю критерію розумності їхнього розміру з огляду на дані обставини справи (а.с.365-367).
29 червня 2026 року від представника позивача до суду надійшли Додаткові пояснення у справі , у яких вказав, що виходячи з умов Кредитного договору, нараховані Відповідачу проценти за користування кредитом поза межами встановленого Кредитним договором строку кредитування є погодженою сторонами мірою відповідальності за порушення Відповідачем строків повернення кредиту, які підлягають стягненню з Відповідача в повному обсязі. Укладення Кредитного договору було здійснено саме за ініціативою Відповідача, яким, після ознайомлення з умовами Кредитного договору та «Правилами надання грошових
коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «смарт»», не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов Кредитного договору, в тому числі і порядку чи розміру нарахування відсотків, що свідчить про факт повного погодження Відповідача із всіма умовами Кредитного договору, враховуючи і нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування. підписавши Кредитний договір, Відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами. При укладенні Кредитного договору волевиявлення сторін було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено у формі, встановленій законом, та такий правочин був спрямований на
реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів Відповідачем. Виходячи з наведених матеріалів справи та правової позиції Верховного Суду, заборгованість Відповідача перед Позивачем складається з суми основного боргу (тіла кредиту) та процентів за користування кредитом, які, відповідно до договору та цивільного законодавства, поділяються на два окремі види. Перший вид - це проценти за правомірне користування кредитом, нараховані в межах строку дії кредитного договору, розмір яких визначено договором або законом, а порядок їх сплати врегульовано частиною першою статті 1048 ЦК України. Другий вид - це проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами, що виникають у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, і підлягають стягненню на підставі частини другої статті 625 ЦК України. Враховуючи зазначене, позиція щодо нібито неправомірного нарахування процентів є необґрунтованими, оскільки не враховують нарахування процентів другого типу - за прострочене користування кредитом. Таке нарахування відповідає умовам кредитного договору, нормам цивільного законодавства та усталеній практиці Верховного Суду, зокрема позиціям, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17. Заявлені вимого на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. представник позивача вказує, що позивачем надано беззаперечні докази щодо надання йому професійної правничої допомоги з обґрунтованими розрахунками (а.с.370-375).
30 червня 2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 до суду надійшли додаткові пояснення, у яких зазначив, що позивач не спростував довід Відповідачки про те, що строк
кредитування за Кредитним договором №571530796 від 16.03.2020 року, з урахуванням пролонгації (30 днів від 12.10.2020 року) за Додатковою угодою, закінчився 11.11.2020 року. Навпаки, зі змісту позиції позивача вбачається, що Позивач фактично підтверджує зазначену обставину. Так, Позивач сам зазначає, що проценти нараховувалися за період з 16.03.2020 року по 11.11.2020 року. Тобто саме до тієї дати, яку Відповідачка у відзиві визначила як останній день підтвердженого строку кредитування. Відповідач не заперечує факт укладення Кредитного договору, не заперечує факт отримання кредитних коштів і не ставить питання про недійсність договору. Однак правомірність укладення договору не є тотожною правомірності кожного подальшого нарахування, здійсненого кредитором. Підписання Кредитного договору не звільняє Позивача від обов`язку довести, що після 11.11.2020 року строк кредитування був належним чином продовжений із належним окремим розрахунком. До стягнення може бути прийнята лише сума заборгованості, яка утворилася станом на 11.11.2020 року, тобто на останній день підтвердженого строку кредитування, а саме 11 666,16 грн., з яких: 7 996,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3 670,16
грн. - проценти, нараховані в межах строку кредитування. В іншій частині вимоги Позивача про стягнення процентів є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо витрати на правову допомогу в сумі 7 000 грн. заперечення викладено аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву (а.с.381-383).
30 червня 2026 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення, у яких зазначено, що згідно п.4.3 Кредитного договору № 571530796 від 16.03.2020 Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку надання Кредиту, визначеного в п. 1.2. цього Договору, є процентами в
розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та наведено судову практику вказаних правовідносин (а.с.386-388).
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 16.03.2020 р. ОСОБА_1 до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було подано Заявку на отримання грошових коштів в кредит (а.с.248)
16.03.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір №571530796 в формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до кредитного договору  ОСОБА_1  надано кредит на суму 2000 грн., строк кредитування 22 дні. Проценти за користування кредитом на строк кредитування 1,45 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом. У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 Договору , умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70% від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Відповідно до 4.3. сторони погоджується, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в п. 1.2 цього договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦПК України (а.с.235-236.) 
З довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що договір  ОСОБА_1 підписано одноразовим ідентифікатором 86D7QТМ7 (а.с.250).
28.04.2020 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 підписано Додаткову угоду до Договору №571530796 від 16.03.2020 р. якою продовжено строк дії договору на 20 днів , процентна ставка за користування кредитом 1,70 % в день від суми кредиту, починаючи з 28.04.2020 р. (а.с.237 зворот).
22.05.2020 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 підписано Додаткову угоду до Договору №571530796 від 16.03.2020 р. якою продовжено строк дії договору на 20 днів , процентна ставка за користування кредитом 1,53 % в день від суми кредиту, починаючи з 25.05.2020 р. (а.с.238).
21.06.2020 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 підписано Додаткову угоду до Договору №571530796 від 16.03.2020 р. якою продовжено строк дії договору на 20 днів , процентна ставка за користування кредитом 1,53 % в день від суми кредиту, починаючи з 21.06.2020 р. (а.с.238 зворот).
18.07.2020 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 підписано Додаткову угоду до Договору №571530796 від 16.03.2020 р. якою продовжено строк дії договору на 25 днів , процентна ставка за користування кредитом 1,53 % в день від суми кредиту, починаючи з 20.07.2020 р. (а.с.239).
17.08.2020 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 підписано Додаткову угоду до Договору №571530796 від 16.03.2020 р. якою продовжено строк дії договору на 25 днів , процентна ставка за користування кредитом 1,53 % в день від суми кредиту, починаючи з 14.08.2020 р. (а.с.239 зворот).
15.09.2020 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 підписано Додаткову угоду до Договору №571530796 від 16.03.2020 р. якою продовжено строк дії договору на 30 днів , процентна ставка за користування кредитом 1,53 % в день від суми кредиту, починаючи з 12.09.2020 р. (а.с.240).
12.10.2020 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 підписано Додаткову угоду до Договору №571530796 від 16.03.2020 р. якою продовжено строк дії договору на 30 днів , процентна ставка за користування кредитом 1,53 % в день від суми кредиту, починаючи з 12.10.2020 р. (а.с.240 зворот).
22.05.2020 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 підписано Додаткову угоду до Договору №571530796 від 16.03.2020 р. , якою збільшено суму кредиту на 850 грн. з 22.05.2020 на строк дії договору №571530796 від 16.03.2020 р. (а.с.241).
23.06.2020 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 підписано Додаткову угоду до Договору №571530796 від 16.03.2020 р., якою збільшено суму кредиту на 1050 грн. з 23.06.2020 на строк дії договору №571530796 від 16.03.2020 р. (а.с.242).
26.06.2020 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 підписано Додаткову угоду до Договору №571530796 від 16.03.2020 р., якою збільшено суму кредиту на 500 грн. з 26.06.2020 на строк дії договору №571530796 від 16.03.2020 р. (а.с.243).
30.06.2020 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 підписано Додаткову угоду до Договору №571530796 від 16.03.2020 р., якою збільшено суму кредиту на 559 грн. з 30.06.2020 на строк дії договору №571530796 від 16.03.2020 р. (а.с.244).
16.09.2020 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 підписано Додаткову угоду до Договору №571530796 від 16.03.2020 р., якою збільшено суму кредиту на 1500 грн. з 16.09.2020 на строк дії договору №571530796 від 16.03.2020 р. (а.с.245).
27.09.2020 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 підписано Додаткову угоду до Договору №571530796 від 16.03.2020 р., якою збільшено суму кредиту на 1541 грн. з 27.09.2020 на строк дії договору №571530796 від 16.03.2020 р. (а.с.246).
Факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується копіями платіжних доручень ТОВ Манівео швидка фінансова допомога»  від 27.09.2020, 30.06.2020, 26.06.2020,16.03.2020, 19.09.2020, 23.06.2020, 22.05.2020 (а.с.254-257) та копіями інформації про транзакції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 на картку НОМЕР_1 хх-хххх-6027 здійснювалось перерахування коштів (а.с.263-266)
З повідомлення АТКБ «ПриватБанк», наданого на ухвалу суду, вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 було емітовано картку № НОМЕР_2 на яку за період 16.03.2020 – 21.03.2020 зараховано 2000 грн., у період з 22.05.2020 – 25.05.2020 зараховано 850 грн., за період з 23.06.2020-05.07.2020 зараховано 1050 грн., за період з 23.06.2020 – 05.07.2020 зараховано 500 грн., за період з 23.06.2020 – 05.07.2020 зараховано 559 грн., за період з 16.09.2020 – 21.09.2020 зараховано1500 грн., за період з 27.09.2020 по 02.10.2020 зараховано 1541 грн. та надано виписку про рух коштів по рахунку (а.с. 335-340).
З розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що станом на 15.12.2020 заборгованість ОСОБА_1 за договором №571530796 від 16.03.2020 р. складає 16 151, 84 грн., з яких : 7995, 95 грн. тіло кредиту, 8291, 82 грн. – проценти (а.с.306-308).
28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає (відступає) ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.268-271). 28.11.2019 р., 31.12.2020 р., 31.12.2021 р., 31.12.2023 р. укладено додаткові угоди до Договору факторингу № 28/1118-01 № 19,26,27,32 щодо продовження терміну його дії (а.с.268-280).
З копії реєстру прав вимоги № 112 від 15.12.2020 р. до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги за кредитним договором №571530796 від 16.03.2020 р. укладеним з ОСОБА_1 в сумі 16 287, 77 (а.с.281).
З розрахунку заборгованості ТОВ « Таліон Плюс» вбачається, що станом на 30.01.2023 р. заборгованість ОСОБА_1 за договором №571530796 від 16.03.2020 р. становить 22540, 55 грн. та складається з 7995,95 грн. – тіло, 14 544, 60 – відсотки (а.с.309).
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №05/0820-01 у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 284-286). 
З копії реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 р. вбачається, що до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 571530796 від 16.03.2020 р. укладеним з ОСОБА_1 в сумі 16 287, 77 (а.с.2290-291).
11.07.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу №11/07/25-Е, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» приймає належні ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.293-296).
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №11/07/25-Е від 08.07.2025 року ТОВ ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 16 287, 77 (а.с.300-301).
З виписки з особового рахунку за Кредитним договором №571530796 від 16.03.2020 р. вбачається, що станом на 26.12.2025 р. заборгованість  ОСОБА_1 становить 22540,55 грн., з яких 7995,95 грн. – тіло кредиту, 14 544,60 грн. – прострочені відсотки (а.с.310).
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи,якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Згідно ч. 1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконала свого зобов`язання в повному обсязі.
Відповідач не заперечує проти заборгованості в розмірі 11 666,16 грн., яка складається з тіла кредиту 7996 грн. та 3670,16 грн. відсотків.
Щодо заперечень сторони відповідача про нарахування відсотків в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦПК України відповідно до п. 4.3 кредитного договору.
Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 р. у справі № 912/1120/16 та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
Суд вважає безпідставним посилання представника відповідача на положення Закону України «Про споживче кредитування» як на підставу звільнення від відповідальності перед банком по сплаті відсотків, нарахованих на прострочену суму заборгованості, враховуючи, що після спливу строку кредитного договору на території України діяв карантин з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, а починаючи з 24.02.2022 і по день ухвалення цього рішення на території України введено воєнний стан.
Так, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).
Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 статті 15 ЦК України, ч.1 статті 16 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, сторонами не оскаржується факт укладання кредитного договору та отримання коштів відповідно до його умов.
У відповідності до положень пункту 6 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» (із змінами) у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором.
На підставі постанов Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 року № 211 (із змінами), «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 20.05.2020 року № 392 (із змінами), «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020 року № 641 (із змінами) та «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 року № 1236 (із змінами) з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року на території України діяв карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
Суд не погоджується із доводами відповідача про незаконне нарахування відсотків на прострочену суму заборгованості у розмірі 10 874,44 грн. (14 544, 60 грн. (сума відсотків, які просить стягнути позивач) – 3670,16 грн. (відсотки, які визнаються відповідачем) =10 874,44 грн. – відсотки , які не визнаються відповідачем) , оскільки при укладанні договору кредиту сторони погодили всі істотні умови договору, які є обов`язковими до виконання сторонами. Договір був укладений в період дії карантину, а саме 16.03.2020 р. Зміни, внесені до Закону України «Про споживче кредитування» стосуються штрафних санкцій за порушення виконання зобов`язання, а саме боржник звільняється від сплати неустойки, штрафу, пені.
Проценти, нараховані на прострочену суму заборгованості після спливу строку дії кредитного договору не є штрафною санкцією за порушення зобов`язання, а платою за користування чужими коштами понад установлений в договорі строк. Окрім того, відповідач, укладаючи договір в період карантину, погодив із позивачем умови договору, про що свідчить як укладання договору так і його виконання з боку позивача та часткове погашення кредитних коштів відповідачем.
Щодо оплати за договором суд зазначає, що факт наявності або відсутності фінансування за відповідним договором є внутрішнім взаємовідносинами фінансових компаній. Перехід прав вимоги відбувся після підписання сторонами відповідних Реєстрів. Позивач долучив до матеріалів позову копії платіжних інструкцій, акт звірки взаємних розрахунків, що підтверджують проведення оплати за набуття права грошової вимоги на кожному етапі переходу права вимоги. Тому заперечення відповідача в цій частині є неспроможними.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 571530796 від 16.03.2020 р. в розмірі 22540,55 грн., що складається з: 7 995,95 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 14 544, 60 грн. – заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне.
За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 р., додаткову угоду № 225770905847 до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 р., акт прийому-передачі наданих послуг( який є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 р., з яких вбачається, що між ТОВ «ФК «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Солонко та партнери» було укладено договір про надання юридичних послуг в рамках справи за позовом ТОВ « ФК « ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №571530796 від 16.03.2020 року на суму 7000 грн. (а.с.311-314).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 р. у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі 904/4507/18.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»).
Враховуючи вищевикладене, складність справи, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, обсяг доданих документів, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 3000 грн., що відповідає розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, та підлягають стягненню з ОСОБА_1 .
Щодо заявлених витрат на правничу допомогу стороною відповідача в розмірі 12500 грн.
На підтвердження витрат на правову допомогу стороною відповідача надано договір б/н про надання правничої (правової) допомоги від 24.06.2026 р. укладеного з адвокатом Жмурковою В.І. та ОСОБА_1 , Додаток № 1 до договору б/н про надання правничої (правової) допомоги від 24.06.2026 р., Акт приймання – передачі послуг № 1 підписаний адвокатом Жмурковою В.І. та ОСОБА_1 (350-352).
Разом з тим, процесуальні документи в рамках даної справи складено та подано до суду Іщенком А.В., який діяв від імені Кошман Д.Р. на підставі довіреності (а.с. 344). 
Враховуючи, що правнича допомога надавалась ОСОБА_1 адвокатом Іщенком А.В., а документи подані на підтвердження понесених витрат ОСОБА_4 а також те, що суд відхилив заперечення відповідача, а позов задоволено у повному розмірі, суд приходить до висновку про відмову у стягненні з позивача та користь відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 12500 грн. за недоведеністю. 
Зважаючи на повне задоволення позовних вимог, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача становить 2622,40 грн., що була сплачена позивачем при подачі позовної заяви.
Керуючись ст. 12, 81,130,131, 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 274-279, 280-289, 354 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 571530796 від 16.03.2020 р. у розмірі 22540,55 грн., яка складається із 7995,95 грн. – тіло кредиту, 14544,60 грн. – заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судовий збір в сумі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. 
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про стягнення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12500 грн. –відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Позивач- Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», адреса: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки,6 каб. 13, код ЄДРПОУ 42986956.
Відповідач –  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_3 .

Суддя         Л.І.Савченко