Справа №211/4375/18
Провадження № 1-кп/211/55/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
за участю прокурора ОСОБА_3 
захисника ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018040230001421 відносно ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Апостолове Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, судимого 11.04.2024 Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.2 ст.309 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є у його власності, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.122 КК України,
встановив:
24.07.2018 приблизно о 17-30 годині обвинувачений ОСОБА_5 , спільно зі своїми знайомими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які були засуджені вироком Довгинцівського районного суду Дніпропетровської області від 04.03.2020 року, на автомобілі «ВАЗ-21140», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , який на праві власності належить ОСОБА_7 , пересувалися проїжджою частиною дороги по проспекту Південний в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, де на зупинці громадського транспорту «Ринок Південний» побачили ОСОБА_8 та його співмешканку ОСОБА_9 , яких запросили до салону даного автомобілю. Перебуваючи в салоні автомобілю «ВАЗ-21140» вищевказані особи почали звинувачувати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у організації збуту наркотичних засобів на території Інгулецького району м. Кривого Рогу, які в свою чергу вказані звинувачення відкидали, чим обурили ОСОБА_5 та його знайомих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , і на зазначеному ґрунті, у вказаних осіб виник умисел на спричинення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні. Діючи з метою безперешкодного учинення злочину, приблизно о 18-30 годині 24.07.2018 року співучасники злочину ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , цим же автомобілем «ВАЗ-21140», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 рухаючись від будинку №2 по вул. Сергія Параджанова у напрямку с. Незалежне в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, приїхали до безлюдної ділянки місцевості (пустиря), розташованої на відстані приблизно 100 метрів від непарної колії пікета №9, 11 кілометру залізничного перегону ст. Батурінська - ст. Радушна, де зупинили автомобіль на узбіччі асфальтованої дороги, що пролягає у напрямку селища Незалежне в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу. Після цього, співучасники злочину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , дістали з багажного відділення вказаного автомобіля «ВАЗ-21140» невстановлені слідством предмети схожі на гумовий кийок і металеву биту, та таким чином підшукавши собі знаряддя злочину, після чого разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з метою подальшої реалізації задуманого ними злочину, пройшли приблизно 30 метрів у напрямку с. Незалежне в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, до вищевказаної ділянки місцевості (пустиря). Знаходячись на вказаній ділянці місцевості (пустирі), розташованій на відстані приблизно 100 метрів від непарної колії пікета №9, 11 кілометру залізничного перегону ст. Батурінська - ст. Радушна (згідно даних GPS - навігатора довгота НОМЕР_4 широта НОМЕР_4), ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на умисне спричинення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до нього, діючи у групі зі співучасниками злочину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , попередньо наказавши ОСОБА_8 лягти обличчям на землю, приблизно о 18-35 годин 24.07.2018, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зі значною силою завдав лежачому передньою частиною тулубу на землі потерпілому ОСОБА_8 , раніше підшуканою невстановленою слідством металевою битою, яку утримував у правій руці, не менше 5 ударів у ділянку спини. Після отримання вказаних ударів по спині, потерпілий ОСОБА_8 відчуваючи сильний фізичний біль, раптово підвівся на ноги, та намагаючись уникнути подальшого побиття побіг, та намагався сховатися, у розташованих на вказаному пустирі кущах. Однак, ОСОБА_5 та співучасники злочину ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , не бажаючи зупинятися на досягнутому злочинному результаті, наздогнали потерпілого ОСОБА_8 і примусово витягнули його з кущів на відкриту ділянку місцевості та кинули його на землю обличчям донизу. Після цього, співучасники злочину ОСОБА_5 , стоячи з правого боку, а ОСОБА_6 , з лівого боку від лежачого на землі потерпілого ОСОБА_8 , діючи разом з ОСОБА_7 , з умислом направленим на спричинення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до нього, продовжили побиття потерпілого. При цьому співучасник злочину ОСОБА_5 утримуючи в руках невстановлений слідством предмет, схожий на металеву биту, приблизно о 18-40 годин 24.07.2018 умисно, зі значною силою завдав потерпілому ОСОБА_8 , не менше 10 ударів по ногах, а співучасник злочину ОСОБА_6 , утримуючи в руках невстановлений слідством предмет, схожий на гумовий кийок, діючи спільно та погоджено, умисно, зі значною силою завдав потерпілому ОСОБА_8 , не менше 2 ударів по голові та не менше 10 ударів по спині та ногам, після чого передав підшукане ним знаряддя злочину ОСОБА_7 . Не в змозі протистояти злочинному посяганню, потерпілий ОСОБА_8 , повернувся на лівий бік та зігнувши ноги в колінних суглобах і обхвативши голову руками, намагався в такий спосіб, зменшити зону ураження ділянок свого тіла від вражаючої дії металевої бити та гумового кийка, перекочуючись при цьому на правий та лівий бік. В цей же час, співучасник злочину ОСОБА_7 , маючи умисел спрямований на умисне спричинення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до нього, утримуючи в правій руці, невстановлений слідством предмет, схожий на гумовий кийок, приблизно о 18-42 годин 24.07.2018 умисно, зі значною силою завдав потерпілому ОСОБА_8 не менше 5 ударів даним кийком в область голови та спини. В цей же час, співучасник злочину ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на умисне спричинення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до нього, утримуючи в правій руці, той же, невстановлений слідством предмет, схожий на металеву биту, яку взяв у ОСОБА_5 , приблизно о 18-43 годин 24.07.2018 умисно, зі значною силою завдав потерпілому ОСОБА_8 не менше 10 ударів даною битою в ділянки обох нижніх кінцівок та не менше 10 ударів битою в ділянку голови та шиї, після чого передав металеву биту ОСОБА_7 . Відразу після цього, співучасник злочину ОСОБА_7 , виконуючи свою частину злочинних дій, утримуючи в правій руці, металеву биту, зі значною силою завдав потерпілому ОСОБА_8 не менше 5 ударів в ділянку спини. Далі, ОСОБА_5 присівши поряд з потерпілим, почав викручувати ОСОБА_8 пальці лівої кисті, намагаючись їх зламати. Цим часом ОСОБА_9 , яка будучи безпосереднім очевидцем злочину, намагаючись завадити протиправним діям ОСОБА_5 , відштовхнула його рукою від ОСОБА_8 , та налягла зверху на лежачого не землі потерпілого і прикривши його своїм тілом, стала благати співучасників злочину припинити подальше побиття ОСОБА_8 .. Однак, зазначені дії ОСОБА_9 не тільки не зупинили ОСОБА_5 в реалізації задуманого злочину, а й викликали у нього почуття особистої неприязні до неї, та умисел на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, за вказаних мотивів. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 діючи з метою спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до неї, знаходячись на пустирі, розташованому на відстані приблизно 100 метрів від непарної колії пакета №9, 11 кілометру залізничного перегону ст. Батурінська - ст. Радушна, між будинком №2 по вул. Сергія Параджанова та с. Незалежним в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу (згідно даних GPS - навігатора довгота НОМЕР_4 широта НОМЕР_4), заздалегідь не погоджуючи своїх злочинних дій з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , приблизно о 18-45 годин 24.07.2018 умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зі значною силою завдав ОСОБА_9 , яка будучи звернутою до нього спиною та накривала своїм тілом від побиття лежачого на землі ОСОБА_8 , одного удару предметом, схожим на металеву биту, який взяв у ОСОБА_7 та утримував у правій руці, в ділянку лівого ліктьового суглобу, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: перелому дистального метадіафиза лівої ліктьової кістки, без зміщення, відриву шилоподібного відростка лівої ліктьової кістки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1337 від 29.08.2018, за своїм характером відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби. Після цього співучасник злочину ОСОБА_7 , схопивши ОСОБА_9 за ноги, силоміць стягнув її з лежачого на пустирі потерпілого ОСОБА_8 . Потім, співучасник злочину ОСОБА_6 усадив потерпілого ОСОБА_8 колінами на землю на вищевказаному пустирі та почав утримувати його за руки заведені за спину, а ОСОБА_5 утримуючи в руках той же невстановлений слідством предмет, схожий на металеву биту, та продовжуючи свої злочинні дії, погодженні з іншими співучасниками злочину, умисно, зі значною силою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, завдав ним потерпілому ОСОБА_8 , який стояв біля нього на колінах, не менше 5 ударів торцем руків`я металевої бити в ділянку грудної клітини та живота, а співучасник злочину ОСОБА_7 тим часом, умисно, зі значною силою завдав потерпілому ОСОБА_8 одного удару правою взутою ногою в обличчя, від якого останній не втримавшись на колінах впав спиною на землю. Відразу після цього, співучасник злочину ОСОБА_6 виконуючи свою частину злочинних дій, спрямованих на умисне спричинення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до нього, утримуючи в правій руці, раніше підшуканий ним, невстановлений слідством предмет, схожий на гумовий кийок, приблизно о 18-55 годин 24.07.2018, умисно зі значною силою, завдав потерпілому ОСОБА_8 , який лежав на правому боці не менше 20 ударів в різні анатомічні ділянки тіла: голову, верхні та нижні кінцівки. В цей же час, співучасник злочину ОСОБА_7 знаходячись з правого боку від ОСОБА_8 та утримуючи в правій руці, невстановлений слідством предмет, схожий на металеву биту, який він взяв у співучасника злочину ОСОБА_5 , умисно, зі значною силою завдав потерпілому ОСОБА_8 не менше 5 ударів даною битою в ділянку нижніх кінцівок та 1 удару в голову, а співучасник злочину ОСОБА_6 , знаходячись з лівого боку від ОСОБА_8 та утримуючи в правій руці не встановлений слідством предмет, схожий на резинову палку, умисно, зі значною силою завдав потерпілому ОСОБА_8 одного удару в ділянку голови. Після чого, співучасники злочину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стягнули з потерпілого вдягнені на ньому шорти, залишивши його лежати на пустирі оголеним. Слідом за цим, співучасник злочину ОСОБА_6 , продовжуючи діяти у групі з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , з метою доведення до кінця задуманого ними злочину - умисного спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , з мотивів особистої неприязні до нього, приблизно о 19-00 годин 24.07.2018, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, зі значною силою, завдав потерпілому ОСОБА_8 , який продовжував лежати на землі, тим же невстановленим слідством предметом, схожим на гумовий кийок, який утримував в руках, не менше 5 ударів в ділянки живота та грудної клітини, після чого перевернув ОСОБА_8 на живіт та передав гумовий кийок ОСОБА_5 , який умисно, зі значною силою наніс ОСОБА_8 вказаним гумовим кийком не менше 10 ударів в ділянку сідниць. Відразу після цього, співучасник злочину ОСОБА_7 виконуючи свою частину злочинних дій, спрямованих на умисне спричинення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до нього, умисно, зі значною силою завдав потерпілому ОСОБА_8 , який лежав на животі, одного удару правою взутою ногою в голову в ділянку лівого вуха. Після цього співучасники злочину ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 припинили свої злочинні дії, та залишивши потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на пустирі, сіли до салону того ж автомобілю «ВАЗ-21140», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та приблизно о 19.05 годин з місця злочину поїхали. Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_5 , учинених у групі зі співучасниками злочину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді сполученої тупої травми голови, тулубу та кінцівок: закритої внутрішньочерепної травми: рани на тлі синців у лобній області праворуч, у тім`яній області ліворуч від серединної лінії голови; саден на правій щоці, на спинці носа ліворуч, у білявушній ділянці ліворуч; крововиливів у м`яких покривних тканинах голови у правій лобній області та у лівій тім`яній області відповідно ушкодженням; крововиливи під м`якими мозковими оболонками у лівій тім`яній, у лівій скроневій області, у правій лобно-тім`яній області, у правій тім`яній області, у правій лобній області, у правій скронево-тім`яній області, у лівій лобно-тім`яній області; закритої тупої травми грудної клітки: саден на тлі синців на грудній клітці праворуч, у проекції 5-12 міжребір`їв, смугоподібних синців на спині; смугоподібних синців у проекції 6-8 міжребір`їв праворуч, на спині по задній серединні лінії тіла, у проекції 2-5 міжребір`їв, на спині ліворуч, у проекції 4-9 міжребір`їв; саден переривчастої лінійної форми у проекції 1, 2 поперекових хребців; у проекції 5, 6 поперекових хребців, переломів 3, 8, 9, 10 ребер по паравертебраній лінії праворуч; 8 ребра по лопатковій лінії ліворуч з ушкодженням пристінкової плеври та тканини правої легені; крововиливом у тканину нижньої частки правої легені, гемотораксу; крововиливу у товщу серцевої сорочки; смугоподібного синця у задньо-бічній області шиї праворуч, поширених синців на правій та лівій верхніх кінцівках, лінійних переривчастих саден на тлі поширених синців на верхніх кінцівках; множинних саден на тлі поширеного синця у середній третині правого стегна, смугоподібних синців на лівому стегні та лівій гомілці, поширеного синця на лівій гомілці з переходом на тильну поверхню стопи, ран на гомілках ліворуч та праворуч, закритого перелому дистального діафізу лівої ліктьової кістки. Згідно висновку судово-медичної експертизи трупу №1320 від 21.08.2018 виявлені у потерпілого ОСОБА_8 тілесні ушкодження, що входять до комплексу сполученої тупої травми голови, тулубу та кінцівок, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_8 , яка була констатована медичними працівниками бригади швидкої медичної допомоги КЗ «Криворізька міська станція швидкої медичної» ДОР» о 21:25 годин 24.07.2018 на ділянці місцевості (пустирі), розташованій на відстані приблизно 100 метрів від непарної колії пікета №9, 11 кілометру залізничного перегону ст. Батурінська - ст. Радушна, між будинком №2 по вул. Сергія Параджанова та с. Незалежним в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу (згідно даних GPS - навігатора довгота НОМЕР_4 широта НОМЕР_4), та настала у результаті сполученої тупої травми голови, тулубу та кінцівок, яка супроводжувалась переломами кісток і ушкодженням внутрішніх органів та ускладнилась розвитком шоку.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.122 КК України визнав повністю та пояснив, що він повністю підтверджує обставини кримінальних правопорушень, які викладені в обвинувальному акті.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою провину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.122 КК України повністю доведена у судовому засіданні, дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.121, ч.1 ст.122 КК України, оскільки він вчинив: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого; умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Вирішуючи питання щодо призначення покарання, суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до роз`яснень п.п.1, 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Тому з урахуванням зазначеного, вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним.
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України, суд встановив стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 наявність такої обставини, що пом`якшує його покарання як щире каяття. Обставин, передбачених ст.67 КК України, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про не можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, та вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі. З наведених вище обставин суд не вбачає підстав для застосування іншого виду покарання.
Оскільки, ОСОБА_5 вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2024р. (справа №759/11078/24) визнаний винним і засуджений за ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.2 ст.309 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є у його власності, а ці кримінальні правопорушення скоїв до постановлення попереднього вироку, то суд вважає занеобхідним призначити обвинуваченому покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України, а саме шляхом часткового складання призначених покарань.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України. 
Процесуальних витрат по справі немає. 
У відповідності до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Потерпілою ОСОБА_10 пред`явлено цивільний позов у кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 21404грн., моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення, яку потерпіла оцінює у сумі 100000грн.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні цивільний позов потерпілої визнав.
Дослідивши матеріали цивільного позову, заслухавши пояснення учасників провадження, суд дійшов такого висновку.
Вирішуючи цей позов у межах заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.
Згідно ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Частиною 1 ст.129 КПК України встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно з ч.4 ст.1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.
Суд встановив, що потерпілій ОСОБА_10 протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_5 завдано матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на поховання загиблого сина.
Відповідно до ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.
Так, в ході судового розгляду повністю знайшло своє підтвердження завдання матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_10 на заявлену нею суму 21404грн., у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне в цій частині задовольнити позов в повному обсязі на підставі положень ст.1166 ЦК України та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_10 в рахунок відшкодування майнової шкоди 21404грн.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, суд враховує таке.
Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Потерпілою ОСОБА_10 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 100000 гривень, завданої злочином.
Суд бере до уваги, висновок висвітлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020, справа №752/17832/14-ц, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що внаслідок незаконних дій обвинуваченого, потерпілій ОСОБА_10 завдано моральної шкоди внаслідок смерті сина, що призвело до моральних страждань внаслідок втрати близької людини. Тому суд, з урахуванням зазначеного, а також визнання обвинуваченим позову, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого відсутній запобіжний захід, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України , суд -
ухвалив:
ОСОБА_5  визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121 ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання: за ч.2 ст.121 КК України - 7 років позбавлення волі, за ч.1 ст.122 КК України - 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю скоєних злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 7 років позбавлення волі, а на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань, призначеного по цьому вироку та покарання, призначеному за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2024р. (справа №759/11078/24) у виді 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є у його власності,остаточно призначити  ОСОБА_5 покарання у виді 7 років 6 місяця позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є у його власності.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 27.02.2023 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час перебування під вартою з 26.07.2018 до 25.06.2020.
Речові докази - пластикова пляшка «Coca-cola», зрізи нігтьових пластин з рук трупу, змиви РБК, та міктрооб`єкти з рук трупу, що знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Криворізького ВП- знищити.
Чоловічі тапочки коричневого кольору, шорти червоного кольору, футболку, зв`язку ключів (один ключ та замок) що знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Криворізького ВП- повернути потерпілій ОСОБА_10 .
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 21404 гривень, моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення, яку потерпіла оцінює у сумі 100000грн. - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду у сумі 21404 гривні та 100000 гривень моральної шкоди.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.07.2018 на автомобіль ВАЗ-21140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 - скасувати.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому.

Суддя           ОСОБА_1