Справа №705/5497/26
2/705/3991/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2026 року м. Умань 
Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Гудзенко В.Л.
за участю секретаря судового засідання Музичук Л.В.
розглянувши у підготовчому засіданні в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права особи на частку у спільному майні, 
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права особи на частку у спільному майні. В позовній заяві позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , що видане Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Після смерті ОСОБА_3 , залишилось спадкове майно, яке складається з автомобіля марки OPEL ASTRA, 2007 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 виданого 11 квітня 2025 року ТСЦ 7142. Заяви про прийнята спадщини, після смерті ОСОБА_3 , подала вона, як дружина спадкодавця, син від першого шлюбу ОСОБА_4 , а третій спадкоємець - батько спадкодавця, ОСОБА_5 , відмовився від своєї частки на її користь. 02 лютого 2026 року приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Животовська Н.Г. видала свідоцтво про право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно набуте подружжям за час шлюбу, а саме автомобіля марки ОРEL ASTRA, 2007 року випуску. 02 лютого 2026 року вона також отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки у спадщині від спадкового майна, син спадкодавця ОСОБА_2 також отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку у спадщині від 1/2 частки на автомобіль марки OPEL ASTRA, 2007 року випуску. Оскільки частка відповідача незначна, автомобіль є неподільною річчю, то вона згідна сплатити йому грошову компенсацію за 1/3 частку від 1/2 частки вартості автомобіля, але вирішити дане питання добровільно не можливо, оскільки відповідач не йде на контакт, а тому вона вимушена звертатися з позовом до суду. На час звернення до суду з позовною заявою, відповідно до довідки ТОВ «Бюро експертиз та оцінки майна» ринкова вартість, з урахуванням технічного стану автомобіля, складає 132006 грн., вартість частки відповідача складає - 22001 грн. Дану суму коштів, вона внесла на депозитний рахунок суду, для виплати грошової компенсації ОСОБА_6 за його частку у спадковому майні. На підставі викладеного вище, просить припинити право на 1/3 частку спадкового майна, а саме від 1/2 частки автомобіля марки «ОРEL ASTRA», 2007 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 ; визнати за нею право власності на автомобіль марки «ОРEL ASTRA», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 .
01.09.2026 на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій вона уточнила позовні вимоги та просила припинити право на 1/3 частку спадкового майна, а саме: від частки автомобіля марки OPEL ASTRA, 2007 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_2 . Визнати право власності на автомобіль марки OPEL ASTRA, 2007 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 за ОСОБА_1 . Здійснити виплату ОСОБА_2 грошової компенсації за його частку у розмірі – 22001 грн., внесені, ОСОБА_1 на депозитний рахунок Уманського міськрайонного суду. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: в сумі 1331 грн.50 коп. судового збору та за надання правничої допомоги в сумі 5000 грн.
Позивач ОСОБА_1 , будучи повідомленою належним чином про день та час судового засідання, до суду не з`явилася, від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, просить задовольнити позов. 
Відповідач ОСОБА_2 будучи повідомленим належним чином про день та час судового засідання, до суду не з`явився. Від представника відповідача-адвоката Кушнеренко Т.В. надійшла заява, в якій вона вказувала, що позивач ОСОБА_1 в позасудовому порядку до ОСОБА_2 не зверталася та штучно створила спір між сторонами. Вважає, що оскільки позивач не звернулася до ОСОБА_2 в позасудовому порядку з пропозицією компенсації, даний спір виник внаслідок її не правильних дій, тому підстав стягувати судовий збір немає. Також вказувала, що відповідач позов визнає, просить судові витрати покласти на позивача.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Суд, враховуючи письмові пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні.
Враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Стаття 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.07.2021, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_5 від 21.07.2021.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 від 27.06.2025.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_6 від 18.08.2022.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, НОМЕР_7 , виданого 11.04.2025 ТСЦ 7142, за ОСОБА_7 зареєстровано транспортний засіб «ОРEL ASTRA», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 . 
02.02.2026 приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Животовською Н.Г. видано свідоцтво про право власності, відповідно до якого посвідчено, що ОСОБА_1 є тим з подружжя, яка пережила чоловіка, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та якій належить частка у праві спільної сумісної власності на майно набуте подружжям за час шлюбу. Спільне сумісне майно подружжя, право власності на яке в указаній частці посвідчується свідоцтвом, складається з транспортного засобу марки «ОРEL» комерційний опис «ASTRA», 2007 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_8 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , належного спадкодавцю, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 , виданого 11.04.2025 ТСЦ 7142.
Крім того, 02.02.2026 ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, у якому вказано, що спадщина, на яку у частці видано свідоцтво, складається з частки управі власності на транспортний засіб марки «ОРEL», комерційний опис «ASTRA», 2007 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_8 , реєстраційний номер НОМЕР_4 . Спадкоємцями вказаного у свідоцтві майна, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є його дружина, ОСОБА_1 - 2/3 частки у спадщині, у тому числі з урахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої відмовився батько спадкодавця, ОСОБА_5 , та його син ОСОБА_2 ,-1/3 частка у спадщині. 
Позивачем було проведено оцінку транспортного засобу марки «ОРEL ASTRA», 2007 року випуску, та відповідно до довідки оцінювача ТОВ «Бюро експертиз та оцінки майна», ринкова вартість майна складає 132006 грн.
Позивач вказує, що вартість частки спадкового майна відповідача складає 22001 грн, тому дану суму коштів нею було внесено на депозитний рахунок для виплати грошової компенсації ОСОБА_2 .
Згідно квитанції №2.789692871.1 від 06.08.2026 року позивач ОСОБА_1 внесла на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації (ТУ ДСА) в Черкаській області грошові кошти в загальному розмірі 22001 грн., призначення платежу: компенсація вартості частки у спільному майні ст..365 ЦК України, позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 .
Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст.ст. 1222, 1223, 1261, 1262 ЦК України спадкоємці визначаються за законом і за заповітом, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом у першу чергу мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до частини першої статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.
За частинами першою-третьою статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до частини другої статті 1278 ЦК України кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина перша статті 319 ЦК України).
Право власності є непорушним (частина перша статті 321 ЦК України). Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).
Порядок та підстави виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності, визначаються у статті 364 ЦК України.
Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (частина друга статті 364 ЦК України).
Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (частина перша статті 358 ЦК України). Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю (частина друга статті 358 ЦК України). Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (частина третя статті 358 ЦК України). У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (частина третя статті 358 ЦК України).
У пунктах 1-3 частини першої статті 365ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.
Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України).
Відсутність конструкції "за наявності одночасно" у статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (пункт 76 постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.09.2024 у справі № 671/1543/21 (провадження № 61-18278сво23)).
Тлумачення змісту статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (постанова Верховного Суду від 20.08.2025 у справі № 755/589/24).
Саме ця обставина є визначальною під час вирішення спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном (постанова Верховного Суду від 20.08.2025 у справі № 755/589/24).
Відповідно до статті 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
Отже, суд приходить до висновку, що автомобіль є неподільною річчю і не може бути поділений в натурі між сторонами без втрати свого цільового призначення.
Так, з матеріалів справи слідує, і це не заперечується сторонами, що і позивач, і відповідач прийняли у встановленому законом порядку та строки спадщину після смерті ОСОБА_3 , частка позивача у спадщині становить 2/3 частини з урахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої відмовився батько спадкодавця ОСОБА_5 , частка відповідача становить 1/3 частину.
Сторонами не оспорюється, що 1/3 частка вищезазначеного автомобіля від 1/2 частки спадкового майна, належить відповідачу, однак останній свідоцтво про право власності не отримував.
Спірний об`єкт, а саме автомобіль, належить до спадкового майна, що встановлено в нотаріальному порядку та підтверджено виданим свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке є дійсним.
Відповідач встановлену ринкову вартість транспортного засобу не заперечував та позов визнав в повному обсязі.
Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом враховується та підтверджується встановленими доказами у справі, що оспорюваний автомобіль знаходиться у позивача, а відповідач позбавлений можливості користуватися цим транспортним засобом.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про припинення права власності на частку у спільному майні з виплатою грошової компенсації підлягають задоволенню.
Отже, суд вважає за необхідне припинити право власності відповідача на 1/3 частку спадкового майна, а саме з частки автомобіля, визнати за позивачем право власності на 1/3 частку автомобіля, стягнувши з позивача на користь відповідача компенсацію вартості цієї частки, шляхом перерахування коштів, які перебувають на депозитному рахунку на користь відповідача.
Представник відповідача заперечує проти стягнення судових витрат з відповідача, оскільки на її думку позивач не здійснила заходів досудового врегулювання спору, не звернулася до ОСОБА_2 в позасудовому порядку з пропозицією компенсації. При цьому, будь-яких доказів на підтвердження відповідних обставин до суду не надала. 
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 665,10 грн.
Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, слід зазначити наступне.
Позивач просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень. Проте, станом на момент винесення рішення, позивач та її представник не надали суду доказів, які б підтверджували факт надання послуг адвоката. До суду лише надано аркуш паперу, на якому вказано, що адвокат Бурлака В.І. має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, зазначена квитанція до прибуткового касового ордера про прийняття від ОСОБА_1 коштів за надання правничої допомоги в сумі 5000 грн на підставі договору про надання правової допомоги у цивільній справі. 
Згідно з ч.1, п.1, п.4 ч. 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1-5 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. 
При цьому, участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання правової допомоги належним чином не підтверджені. Тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.
Керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 76-78, 81, 83, 141, 258, 264-265 ЦПК України, суд –
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права особи на частку у спільному майні – задовольнити.
Припини право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/3 частки спадкового майна, а саме від частки легкового автомобіля марки «ОРEL ASTRA», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , визнавши право власності на вказану частку автомобіля за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вартості 1/3 частки від частки легкового автомобіля марки «ОРEL ASTRA», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , у розмірі 22001 грн (двадцять дві тисячі одна гривня), за рахунок коштів, внесених ОСОБА_1 на депозитний рахунок НОМЕР_9 Державної казначейської служби України, згідно з квитанцією №2.789692871.1 від 06.08.2026.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_10 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_11 (адреса проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 665,10 грн. 
Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_11 , 50% частини судового збору, що становить 665 грн. 10 коп. сплаченого згідно платіжної інструкції від 06.08.2026.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Суддя В.Л. Гудзенко