Справа № 702/926/25
Провадження № 2-о/702/4/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2026 року м. Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області у складі колегії:
головуючої судді Барської Т. М.
присяжних Демчук М. В., Колодніцької С. В., 
секретар судового засідання Карабань З. І.,
заявник ОСОБА_1 (в залі суду),
представник заявника адвокат Нікушина Валерія Сергіївна ( в режимі відеоконференції),
представник особи, щодо якої поставлене питання про визнання недієздатною, адвокат Тимошенко Наталія Михайлівна (в режимі відеоконференції),
представник виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області Мамалига Людмила Леонідівна (в залі суду),
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Монастирище в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Виконавчий комітет Монастирищенської міської ради, як орган опіки та піклування, про визнання особи недієздатною та встановлення опіки, та
в с т а н о в и л а :
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення його її опікуном.
На обґрунтування поданої заяви вказував, що ОСОБА_2 , є його матір`ю, проживає разом з ним і він здійснює за нею постійний догляд, оскільки в силу цілого ряду захворювань неврологічного та психіатричного характеру, вона не розуміє характер вчинюваних дій та не здатна керувати ними, тому потребує догляду та встановлення над нею опіки.
Посилаючись на наведені обставини та відомості лікарів про стан здоров`я ОСОБА_2 , просить визнати її недієздатною, а його призначити її опікуном.
Постановленою 30.10.2025 ухвалою суддя прийняла заяву до розгляду, відкрила окреме провадження у справі та призначила її до розгляду.
17.02.2026 за ініціативи суду з КНП «Монастирищенська багатопрофільна лікарня» Монастирищенської міської ради та КНП «Монастирищенський центр первинної медико – санітарної допомоги» витребувані оригінали медичних документів ОСОБА_2 - медичну карту амбулаторного хворого; медичну карту стаціонарного хворого №2083; медичну карту амбулаторного хворого №8363; амбулаторну картку сімейного лікаря. 
04.03.2026 суд призначив судово-психіатричну експертизу, а провадження у справі на час її проведення зупинив.
Провадження у справі поновлене судом 27.05.2026 згідно з прийнятою в означену дату ухвалою.
ОСОБА_1 в судовому засіданні просив задовольнити його заяву, настоює на тому, що матір є психічно хворою і стан її щодень погіршується. Заявник забезпечує її догляд і проживає спільно з нею.
Для матері він створив належні побутові умови, але для того, щоб її права та інтереси були повністю захищені і він мав можливість їх представляти інтереси та вчиняти від імені матері правочини, необхідно врегулювати питання її дієздатності.

Позицію заявника підтримала його представник, яка, зокрема, зазначила, що ОСОБА_1 опікується матір`ю, доглядає її, забезпечує належну реалізацію її прав.
Адвокат особи, щодо якої вирішується питання про визнання недієздатною, ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення заяви, оскільки це буде відповідати інтересам ОСОБА_2 , яка не здатна усвідомлювати характер дій, які вчиняє, і не може керувати ними. 
Представник виконавчого комітету міської ради Мамалига Л.Л. пояснила, що ОСОБА_2 дійсно внаслідок стійкої хронічної хвороби не здатна усвідомлювати характер вчинюваних нею дій і не здатна ними керувати. Жінка проживає спільно із сином в будинку, власником якого є ОСОБА_1 , для неї створені належні побутові умови та забезпечується догляд. 
Донька ОСОБА_2 проживає у місті Києві і матір не відвідує, зі слів заявника, сестра хворіє і сама потребує догляду.
Відповідно до вимог абз. 2 ч. 1 ст. 299 ЦПК України, з врахуванням висновку судово-психіатричного експерта №296 від 08.05.2026, в якому, зокрема, вказано, що ОСОБА_2 за своїм психічним станом не має фактичної можливості надавати пояснення по суті справи, судове засідання з розгляду справи за заявою ОСОБА_1 проведене за відсутності особи, щодо якої вирішується питання про визнання недієздатною.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, колегія приходить до таких висновків та такого рішення.
За змістом ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Виходячи зі змісту вказаної статті, обов`язковими умовами для визнання фізичної особи недієздатною, крім наявності в неї хронічного, стійкого психічного розладу, є нездатність такої особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Недієздатність - це втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов`язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в ЦК України.
Дослідженням письмових доказів суд встановив, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджує копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке видане 23.05.1974 Івахни сіль ЗАГС Монастирищенського району Черкаської області (а.с.9).
Відповідно до копії консультативного висновку спеціаліста невролога ОСОБА_4 від 26.05.2025 у ОСОБА_2 виявлені інші уточнені дегенеративні хвороби базальних гангліїв; множинна системна атрофія, церебелярний тип (МSA-C) з немоторними проявами (нейрокогнітивні порушення, імперативні поклики до сечовиділення, нетримання сечі, закрепи, тривога, депресія, інсомнія) екстрапірамідна недостатність; ХПМК НЗ на тлі церебрального атеросклерозу зі стійким цефалічним синдромом, вираженими координатор ними порушеннями, порушення опори і ходи, соціальною дезадаптацією (G23.80). За висновком лікаря хвора потребує постійного стороннього догляду та допомоги (а.с.24).
28.07.2025 лікар - психіатр ОСОБА_5 виснувала, що у ОСОБА_2 наявні ознаки деменція при хворобі Паркінсона (G20+), внаслідок чого їй встановлений діагноз F02.3 (а.с.28).
З дослідженої медичної картки хворого № 8363 від 25.08.2021 суд з`ясував, що ОСОБА_2 08.12.2020 встановлений діагноз «Тривожний розлад. Хвороба Паркінсона».
Із цього часу до 10.06.2026 її стан погіршувався і у зв`язку із цим їй додатково діагностовано множинну системну атрофію, паркінсонізм, ЛМЗ ст.ІІ гр. ІІІ, Са лівої молочної залози.
Відповідно до медичної картки амбулаторного хворого №397 201.0.2022 ОСОБА_2 встановлений діагноз F40 (змішано – тривожно – депресивний розлад).
Витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» підтверджує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості не має, у розшук не оголошувався (а.с.11).
Згідно з довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 та витягу з реєстру територіальної громади заявник і його мати ОСОБА_2 зареєстровані та проживають в будинку АДРЕСА_1 (а.с.8, 16).
Датованим 17.06.2025 актом, що підписаний головою комісії ОСОБА_6 та членами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , встановлений факт здійснення постійного догляду ОСОБА_2 сином ОСОБА_1 (а.с.25, 26).
Згідно з копією датованого 28.05.2025 висновку №235 у ОСОБА_2 наявні порушення функцій організму, унаслідок яких вона потребує догляду на непрофесійній основі (а.с.29).
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №296 від 08.05.2026 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на психічний розлад- деменцію внаслідок хвороби Паркінсона з параноїчними включеннями. Вказаний розлад є хронічним та стійким, внаслідок якого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. (а.с.129-131).
Відповідно до підписаного головою міської ради Подання опікуном ОСОБА_2 доцільно призначити сина ОСОБА_1 .
У прийнятому 24 квітня 2018 року Рішенні № 3-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що право людини на повагу до її гідності, як і її право на життя, є невід`ємним, невідчужуваним, непорушним та підлягає безумовному захисту з боку держави; у статтях 27, 28 Конституції України інституціалізовано не лише негативний обов`язок держави утримуватися від діянь, які посягали б на права людини на життя та повагу до її гідності, а й позитивний обов`язок держави, який полягає, зокрема, в забезпеченні належної системи національного захисту конституційних прав людини шляхом розроблення відповідного нормативно-правового регулювання; впровадженні ефективної системи захисту життя, здоров`я та гідності людини; створенні умов для реалізації людиною її фундаментальних прав і свобод; гарантуванні порядку відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушень конституційних прав людини; забезпеченні невідворотності відповідальності за порушення конституційних прав людини (абзаци четвертий, п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини).
Відповідно до частин першої, другої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України.
Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України).
Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод (абзац третій підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016).
Згідно із статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (частина перша статі 60 ЦК України).
Як зазначено вище, заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , а тому він має право на подання заяви про визнання її недієздатною та встановлення опіки.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу (частина перша статті 298 ЦПК України).
Звертаючись до суду із зазначеною заявою, ОСОБА_1 зазначав, що внаслідок хронічних захворювань його мати ОСОБА_2 не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. 
Суд бере до уваги висновок судово-психіатричної експертизи №296 від 08.05.2026, згідно з яким ОСОБА_2 страждає на психічний розлад-деменцію внаслідок хвороби Паркінсона з параноїдними включеннями через що нездатна усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.
Висновок судово-психіатричної експертизи є чітким, недвозначним та жодним із учасників справи не заперечувався.
За таких обставин суд вважає встановленим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає психічним розладом, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому наявні всі правові підстави для визнання її недієздатною.
Вирішуючи заяву ОСОБА_1 в частині призначення його опікуном ОСОБА_2 , суд враховує, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Держава несе обов`язок забезпечити захист та реалізацію прав недієздатних осіб, створити умови для задоволення їхніх потреб.
Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи
(у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
У частинах другій – п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
До встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.
З аналізу положень частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України, можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17.
Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.
Відповідно до підписаного 09.09.2026 Монастирищенським міським головою подання про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над матір`ю ОСОБА_2 , рішенням виконавчого комітету міської ради №201 від 24.06.2026 затверджений висновок опікунської ради про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над матір`ю.
Зважаючи на наведене колегія суддів приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави.
Згідно з частиною першою ст. 96 ЦПК України медичні карти амбулаторного хворого №74024, №397, №8363 та медичну карту стаціонарного хворого №2083 підлягають поверненню за належністю.
Керуючись ст. 293, 295, 299-300 ЦПК України, колегія у складі судді та двох присяжних,-
у х в а л и л а :
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа виконавчий комітет Монастирищенської міської ради, про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки – задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною.
Встановити опіку над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити її опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Копію рішення після набрання ним законної сили надіслати органу опіки та піклування та органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.
Судові витрати, пов`язані із проведенням судово психіатричної експертизи, в розмірі 6 921 грн 96 коп. віднести на рахунок держави.
Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України визначити строк дії рішення про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною - два роки з дати набрання рішенням законної сили.
Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку дії рішення, визначеного рішенням суду.
Скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Медичні карти амбулаторного хворого №74024, №397, №8363 та медичну карту стаціонарного хворого №2083, після набрання рішенням законної сили, повернути за належністю.
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Заінтересована особа: виконавчий комітет Монастирищенської міської ради, місцезнаходження вулиця Соборна, 117 м. Монастирище Черкаської області, код ЄДРПОУ 22793113.

Суддя Тетяна БАРСЬКА

Присяжні: Марина ДЕМЧУК
Світлана КОЛОДНІЦЬКА