1	Справа № 334/3071/26  1-кп/335/784/2026 	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження № 12026082060000244 від 08.03.2026, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя Запорізької області, українця, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», одруженого, який не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, який має середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою:за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому,16.09.2015 Запорізьким районним судом міста Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки; 11.05.2016 Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя за ч. 1 ст. 115 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 7 років; 30.11.2021 Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, Указом Президента України воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та триває на теперішній час.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
07 березня 2026 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_4 , який перебуваючи разом із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у парку «Трудової слави», біля будинку № 13 по вулиці Південноукраїнська у місті Запоріжжя, виник злочинний умисел спрямований відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону «Moto G54 12/256 GB Midnight Blue», IMEI: НОМЕР_2 , який належить останньому.
Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 діючи без розриву у часі, умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ввів в оману ОСОБА_6 , стверджуючи, що тимчасово утримає належний останньому мобільний телефон для його безпеки та поклав його до кишені своє куртки. Після чого, ОСОБА_4 діючи відкрито, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, завдав ОСОБА_6 не менше двох ударів кулаком в область обличчя, в результаті чого відповідно до висновку судово-медичного експерта, спричинив легкі тілесні ушкодження які не спричинили короткочасного розладу здоров`я, тим самим подавив волю до супротиву ОСОБА_6 та відкрито заволодів його мобільним телефоном «Moto G54 12/256 GB Midnight Blue», IMEI: НОМЕР_2 , із встановленою сім-картою НОМЕР_3 .
Після чого, ОСОБА_4 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, зник з місця кримінального правопорушення утримуючи мобільного телефону «Moto G54 12/256 GB Midnight Blue», IMEI: НОМЕР_2 , із встановленою сім-картою НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 , яким розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду у сумі 4833 гривня 33 копійок.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану.
ОСОБА_4 на момент вчинення кримінального правопорушення перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що вину у вчиненні кримінального правопорушення, він визнає у повному обсязі. При цьому, обвинувачений повідомив, що йому зрозуміло обвинувачення по вказаних епізодах, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними у відповідних обвинувальних актах, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказаний злочин і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.
Також ОСОБА_4 пояснив, що дійсно, 07 березня 2026 року, увечері був у парку «Трудової слави», побачив потерпілого і потерпілий до нього підійшов і попрохав навчити його засобам самозахисту, він побачив що з потерпілим що не те, і вирішив цим скористатися і вирішив забрати у нього телефон. Вони разом пішли парком і у темному місці він вдарив потерпілого в обличчя, забрав телефон і пішов, телефон залишив у друга, а вранці усвідомив, що вчинив злочин, але було вже запізно. У скоєному щиро кається.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що учасники не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, 
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням документів, які характеризують обвинуваченого та процесуальними документами щодо речових доказів та процесуальних витрат. 
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин скоєного злочинів, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України».
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 дослідивши матеріали, що стосуються речових доказів дійшов до висновку, винуватості ОСОБА_4 при обставинах, викладених у відповідному обвинувальному акті, доведена повністю.
Суд вважає пред`явлене обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_4 за  ч. 4 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставин, обтяжуючих покарання не встановлено. 
Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. 
Призначаючи покарання обвинуваченому судом враховуються характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, скоєного обвинуваченим, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, усі обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.
ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання, але не працює, легальних доходів не має та офіційно суспільно корисною працею не зайнятий, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, неповнолітніх дітей на його утриманні немає, одружений, інвалідом не являється, призваний на військову службу, на обліку в наркологічному диспансері і на обліку в психіатричній лікарні не перебуває, однак є раніше неодноразово судимим за вчинення насильницьких та корисливих злочинів, останній раз у 2021 році за вчинення розбою та заподіяння легких тілесних ушкоджень до 3 років 2 місяців позбавлення волі, які повністю відбув і звільнився у 2024 році. Після звільнення підозрюваний офіційного заробітку не знайшов, існував за рахунок періодичних тимчасових робіт. Будучи мобілізованим на військову службу у 2025 році та направленим для проходження базової загальновійськової підготовки, покинув місце розташування відповідного навчального центру і повернувся до свого місця проживання, про що сам повідомив під час судового розгляду. Інкриміноване діяння вчинив під впливом алкогольного сп`яніння, намагався уникнути викриття шляхом передання викраденого телефону іншій особі і вжиття заходів щодо утруднення відшукання цього телефону.
Сукупність цих всіх обставин свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого і небажання стати на шлях виправлення, при цьому він не працює та не має постійного законного джерела доходів, додатково свідчить про неможливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства, а тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, тому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.4 ст.186 КК України.
Визначаючи такий вид покарання, судом враховано думку прокурора, який просив суд призначити покарання у вигляді позбавлення волі, конкретні обставини вчиненого одного злочину, відсутність тяжких наслідків та повернення майна потерпілому. 
При цьому суд враховує, що обвинувачений свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, позов потерпілим не пред`явлено, викрадене майно повернуто потерпілому, а тому суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання, за ч.4 ст.186 КК України у мінімальному розмірі.
Крім того, суд виходить із встановленої статтею 50 КК України мети покарання, яка передбачає окрім кари, виправлення і запобігання вчиненню винними нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, покарання має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи). 
На погляд суду, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.
Згідно з ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Процесуальні витрати по справі на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи в розмірі 891,40 грн., які документально підтверджені, слід стягнути з ОСОБА_4 на підставі ст. 124 КПК України.
Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Крім того, як встановлено судом, у ході досудового розслідування даного кримінального провадження слідчим суддею були застосовані заходи забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на майно.
Частиною 4 ст. 174 КК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України накладені слідчим суддею арешт майна яке 08.03.2026 було виявлено та вилучено в ході особистого обшуку під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 , а саме на таке майно: спортивна кофта зеленого кольору вилучена та упакована в картонну коробку опечатана паперовою биркою з пояснювальними написами; штани спортивні чорного кольору з написом «Columbia» вилучена та упакована в картонну коробку опечатана паперовою биркою з пояснювальними написами;чоботи зеленого кольору з білою смугою по контуру підошви вилучені та упаковані в спецпакет НПУ PSP 4177067;куртка чорного кольору з написом «Columbia», вилучена та упакована до спецпакету НПУ PSP 4177068; сім-карта та флеш носій вилучені та упаковані до паперового конверту та на майно, яке 08.03.2026 було вилучено в ході огляду предмета, добровільно виданого свідком ОСОБА_7 а саме на мобільний телефон «Motorola Moto G-54 Power 5-G» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 у корпусі чорного кольору в силіконовому (прозорому) чохлі, підлягає скасуванню, у зв`язку з тим, що відпала потреба у збереженні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
Відносно обвинуваченого під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2026 року був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного затримання, з 08.03.2026 року.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, враховуючи ті обставини, що стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, а також приймаючи до уваги, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, відповідає особі обвинуваченого та позбавляє ОСОБА_4 можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду та враховуючи обраний йому судом вид покарання, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу і запобіжний захід у вигляді тримання під вартою враховуючи обраний ОСОБА_4 судом вид покарання слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі починаючи з 08.03.2026 року.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за ч.4 ст.186 КК України у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.
Запобіжний захід  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Строк покарання  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,рахувати з моменту фактичного затримання з 08 березня 2026 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення з моменту його затримання тобто з 08.03.2026 по дату набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнути зі  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи у розмірі 891 грн. 40 коп. 
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 11.03.2026 на майно, яке 08.03.2026 було виявлено та вилучено в ході особистого обшуку під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 , а саме на таке майно: спортивна кофта зеленого кольору вилучена та упакована в картонну коробку опечатана паперовою биркою з пояснювальними написами; штани спортивні чорного кольору з написом «Columbia» вилучена та упакована в картонну коробку опечатана паперовою биркою з пояснювальними написами;чоботи зеленого кольору з білою смугою по контуру підошви вилучені та упаковані в спецпакет НПУ PSP 4177067;куртка чорного кольору з написом «Columbia», вилучена та упакована до спецпакету НПУ PSP 4177068; сім-карта та флеш носій вилучені та упаковані до паперового конверту 
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 11.03.2026 на майно, яке 08.03.2026 було вилучено в ході огляду предмета, добровільно виданого свідком ОСОБА_7 а саме на мобільний телефон «Motorola Moto G-54 Power 5-G» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 у корпусі чорного кольору в силіконовому (прозорому) чохлі.
Речові докази:
- спортивна кофта зеленого кольору вилучена та упакована в картонну коробку опечатана паперовою биркою з пояснювальними написами; штани спортивні чорного кольору з написом «Columbia» вилучена та упакована в картонну коробку опечатана паперовою биркою з пояснювальними написами;чоботи зеленого кольору з білою смугою по контуру підошви вилучені та упаковані в спецпакет НПУ PSP 4177067;куртка чорного кольору з написом «Columbia», вилучена та упакована до спецпакету НПУ PSP 4177068; сім-карта та флеш носій вилучені та упаковані до паперового конверту - передані до камери схову ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області- повернути законному володільцю ОСОБА_4 , 
- мобільний телефон «Motorola Moto G-54 Power 5-G» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 у корпусі чорного кольору в силіконовому (прозорому) чохлі, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 - повернути власнику ОСОБА_6 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. 

Суддя Вознесенівського
районного суду
м. Запоріжжя         ОСОБА_1