РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року 	справа № 580/4459/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді – Гайдаш В.А.,
розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач), в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати грошової компенсації за неотримане речове майно без врахування, вказаних в заяві від 31.03.2026, всіх предметів належного ОСОБА_1 речового майна;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно в повному обсязі з урахуванням, вказаних в заяві від 31.03.2026, всіх предметів належного ОСОБА_1 речового майна, з врахуванням раніше виплаченої суми.
Позов обґрунтовано тим, що відповідач протиправно не здійснив нарахування та виплати грошової компенсації за неотримане речове майно без врахування, вказаних в заяві від 31.03.2026, всіх предметів належного позивачу речового майна.
Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 04.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив на позов, у якому зазначив, що позивач під час несення військової служби у військовій частині НОМЕР_1 не розташовувався у казармах та за своїми функціональними обов`язками, визначеними, в тому числі, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року №548-XIV, не ніс цілодобового чергування. Тому не підлягав забезпеченню за нормою №9 Наказу №232 постільними речами та іншими інвентарними предметами. Також відповідачем вказано, що довідка № 2 про вартість речового майна, що належить до видачі, видана речовою службою військової частини НОМЕР_1 виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони станом на 1 січня поточного року, та оформлена згідно з додатком до Порядку № 178 та до неї внесено все необхідне речове майно для здійснення позивачу грошової компенсації вартості за його неотримання. Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.02.2026 № 61 наказано здійснити нарахування та виплату позивачу станом на 28 лютого 2026 року грошової компенсації вартості за неотримане речове майно відповідно до наказу Міністра оборони України від 29 квітня 2016 року № 232 та Порядку №178 у розмірі 262 402,36 грн, з яких 222 374,88 грн до виплати та ПДФО у розмірі 40 027,48 грн. Відповідно до атестата військовослужбовця № 73 на речове майно та довідки № 2 про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу, визначений, зокрема, перелік речового майна та сума грошової компенсації за його неотримання. Кошти грошової компенсації вартості за неотримане речове майно виплачені на картковий рахунок позивача у банку. З урахуванням зазначеного, відповідача вважає, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому він вважає, що доводи відповідача є необґрунтованими, а позов таким, що підлягає до повного задоволення.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Судом із матеріалів справи встановлено, що у період з лютого 2018 року по 28.02.2026 позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2026 року (по стройовій частині) №61позивач був виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. 
Вищевказаним наказом також вирішено здійснити нарахування та виплату позивачу станом на 28 лютого 2026 року грошової компенсації вартості за неотримане речове майно відповідно до наказу Міністра оборони України від 29 квітня 2016 року № 232 та Порядку №178 у розмірі 262 402,36 грн, з яких 222 374,88 грн до виплати та ПДФО у розмірі 40 027,48 грн.
Позивач вважаючи, що відповідачем не у повній мірі виплачено йому грошову компенсацію за неотримане речове майно, подав до відповідача заяву від 31.03.2026, в якій вказав всі предмети речового майна, однак відповіді від відповідача не отримав, тому звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що відповідно до статті 1 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною другою статті 1-2 Закону № 2011-XII, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 9-1 Закону №2011-XII речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок №178).
За приписами пункту 2 Порядку №178, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.
Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки.
Пункт 3 Порядку №178 визначає, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця; переведення військовослужбовця до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, правоохоронних органів спеціального призначення і державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями для подальшого проходження військової служби з виключенням із списків особового складу військової частини.
Відповідно до пункту 4 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Пунктом 5 Порядку №178 закріплено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за №768/28898, затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період (далі - Інструкція №232).
Пунктом 4 розділу І Інструкції №232 передбачено, що речове майно за цільовим призначенням поділяється на майно поточного забезпечення, майно фонду зборів і майно непорушних запасів, а за використанням - на майно особистого користування та інвентарне майно.
Майно особистого користування - це предмети військової форми одягу, взуття та спорядження, які видаються у власне користування військовослужбовців.
Інвентарне майно - це предмети військової форми одягу, взуття, спорядження, технічні засоби речової служби, обладнання, намети, брезенти, контейнери та інше устаткування, яке є власністю Міністерства оборони України та яким забезпечуються військовослужбовці за потреби у мирний час та особливий період.
Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ «Порядок забезпечення військовослужбовців Збройних Сил речовим майном особистого користування в мирний час та особливий період» Інструкції №232, військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.
Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Порядку №178.
Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку №178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.
Особливості речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил в особливий період регламентовані розділом V Інструкції №232.
Відповідно до пункту 1 розділу V Інструкції №232 основною метою речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил в особливий період є створення умов, що сприяють успішному веденню військами (силами) бойових дій та виконанню інших завдань особливого періоду.
Згідно з пунктом 8 розділу V Інструкції №232 з уведенням воєнного часу військові частини і установи Збройних Сил переходять на забезпечення речовим майном з норм мирного часу на норми воєнного часу. Наявне речове майно і технічні засоби речової служби, які перебувають на поточному забезпеченні (отримані у мирний час), за винятком непридатного майна, використовуються на забезпечення потреб військ (сил). Строки носіння предметів у тилу обчислюються за нормами воєнного часу з дня їх видачі.
Пунктом 28 розділу V Інструкції №232 передбачено, що військовослужбовці, призвані на військову службу за мобілізацією, забезпечуються речовим майном за нормами забезпечення на особливий період.
Під час переведення військових частин на штати воєнного часу із введенням режиму воєнного стану дія норм забезпечення повсякденної форми одягу, військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом, призупиняється.
Військовослужбовці строкової служби в особливий період забезпечуються за Нормами мирного часу.
Пунктом 30 розділу V Інструкції №232 встановлено, що особи сержантського, старшинського та рядового складу речовим майном забезпечуються за відповідними Нормами. Видача речового майна проводиться після прибуття їх до місця служби і зарахування до списків військової частини.
Військовослужбовці рядового, сержантського та старшинського складу, які проходили військову службу в мирний час за контрактом, на воєнний час забезпечуються на загальних підставах з усіма солдатами, матросами, сержантами та старшинами.
Військовослужбовці строкової служби, які звільняються в запас або відставку, а також ті, які вибувають у відпустку у зв`язку з хворобою та іншими обставинами, забезпечуються речовим майном згідно з Переліком предметів речового майна, яким забезпечуються військовослужбовці строкової служби під час їх звільнення з військової служби в запас, відставку або відправлення для здачі вступних іспитів у військові навчальні заклади, та видаються атестати на речове майно з відміткою про це у відповідних документах.
Згідно з пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008) після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Матеріалами справи підтверджено, що речовою службою військової частини НОМЕР_1 видано позивачу довідку № 2 про вартість речового майна, що належить до видачі.
Також військовою частиною НОМЕР_1 видано позивачу Атестат військовослужбовця №73 на речове майно, який містить 59 найменувань речового майна та суму грошової компенсації за його неотримання.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.02.2026 № 61 наказано здійснити нарахування та виплату позивачу станом на 28 лютого 2026 року грошової компенсації вартості за неотримане речове майно відповідно до наказу Міністра оборони України від 29 квітня 2016 року № 232 та Порядку №178 у розмірі 262 402,36 грн, з яких ПДФО у розмірі 40 027,48 грн, тому сума до виплати становить 222 374,88 грн. Кошти грошової компенсації вартості за неотримане речове майно виплачені на картковий рахунок позивача у банку.
Судом враховано, що позивач просив у відповідача виплатити йому грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за переліком, який зазначений у заяві позивача від 31.03.2026: «штани від костюма-утеплювача» (п. 7); «верх куртки вітровологозахисний зимової (куртка утепленої польової)» (п. 10); «верх штанів вітровологозахисний зимових (штани утепленої польової)» (п. 11).
Разом з цим, відповідно до довідки № 2 про вартість речового майна, що належить до видачі вищеперелічені речі зазначені, як: «Костюм-утеплювач, комплект» (п. 8); «Куртка вітровологозахисна зимова (куртка утеплена польова), комплект» (п. 11); «Штани вітровологозахисні зимові (штани утеплені польові), комплект» (п. 12). Отже таке речове майно включене до довідки № 2 для здійснення грошової компенсації вартості за його неотримання, так як зазначене у пунктах 28 – 30 цієї довідки, тому позов у цій частині позовних вимог не підлягає до задоволення.
Стосовно вимоги позивача, які зазначені у його заяві від 31.03.2026 про виплату йому грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за переліком, зокрема: «рушник бавовняний» (п. 1); «наволочка верхня» (п. 2); «простирадло» (п. 3); «ковдра напіввовняна» (п. 4); «матрац ватяний» (п. 5); «подушка ватяна» (п. 6), суд зазначає наступне.
Відповідно до наказу Міністра оборони України від 29 квітня 2016 року № 232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту» (далі – Наказ № 232) затверджені Норми забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в мирний час та особливий період. 
Згідно Норми забезпечення речовим майном військовослужбовців №9 забезпечення постільними речами та іншими інвентарними предметами військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (інвентарне майно) Наказу № 232: Постільними речами забезпечуються: військовослужбовці строкової служби, курсанти військових навчальних закладів, військові ліцеїсти у разі розташування в казармі, а матроси і старшини, крім того, у разі розташування на кораблях; військовослужбовці, які проходять службу за контрактом, у разі розташування в казармах, на кораблях, а також у місцях несення цілодобового чергування; військовослужбовці рядового та сержантського складу, які проживають у казармах поліпшеного типу; військовослужбовці чергових змін у місцях несення бойового чергування; військовослужбовці у разі розташування на полігонах і в навчальних центрах; військовозобов`язані запасу, призвані на навчальні та спеціальні збори, і студенти цивільних навчальних закладів, які направлені на навчальні збори; засуджені, узяті під варту військовослужбовці, які тримаються на гауптвахті, засуджені військовослужбовці, які відбувають покарання в дисциплінарному батальйоні, заарештовані та затримані військовослужбовці, які тримаються в кімнатах для тимчасово затриманих військовослужбовців; працівники суден забезпечення Військово-Морських Сил Збройних Сил України у разі розташування їх на суднах. 
На особливий період забезпечуються: у діючих угрупованнях військ (сил) - льотний та інженерно-технічний склад авіації, військовослужбовці управлінь командувань, Оперативних командувань, особовий склад кораблів; у тилу - військовослужбовці під час розташування в казармах (на кораблях); працівники військових санітарних поїздів і суден забезпечення Військово-Морських Сил Збройних Сил України - під час розміщення на суднах.
Враховуючи, що позивач під час несення військової служби у військовій частині НОМЕР_1 не розташовувався у казармах та за своїми функціональними обов`язками, визначеними, в тому числі, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року N 548-XIV, не ніс цілодобового чергування, отже він не підлягав забезпеченню за Нормою №9 вищезазначеного Наказу № 232 постільними речами та іншими інвентарними предметами, зокрема, «рушник бавовняний» (п. 1); «наволочка верхня» (п. 2); «простирадло» (п. 3); «ковдра напіввовняна» (п. 4); «матрац ватяний» (п. 5); «подушка ватяна» (п. 6), отже позов у цій частині позовних вимог також не підлягає до задоволення.
Разом з цим, відповідачем в Атестаті військовослужбовця № 73 на речове майно та Довідки № 2 про вартість речового майна, що належить до видачі, не зазначено про наступне речове майно, на яке позивач має право на компенсацію зокрема: «рукавички демісезонні» (п. 8 заяви від 31.03.2026); «куртка демісезонна» (п. 9 заяви від 31.03.2026); «бахіли утеплені» (п. 11 заяви від 31.03.2026); «сидіння польове ізоляційне» (п. 12 заяви від 31.03.2026), що не заперечується відповідачем.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач має право на виплату грошової компенсації за неотримане речове майно за переліком, вказаним у його заяві від 31.03.2026, зокрема: «рукавички демісезонні» (п. 8 заяви від 31.03.2026); «куртка демісезонна» (п. 9 заяви від 31.03.2026); «бахіли утеплені» (п. 11 заяви від 31.03.2026); «сидіння польове ізоляційне» (п. 12 заяви від 31.03.2026), отже позов у цій частині позовних вимог підлягає до задоволення.
Враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 частини грошової компенсації за неотримане речове майно за переліком, вказаним у його заяві від 31.03.2026, зокрема: «рукавички демісезонні» (п. 8 заяви від 31.03.2026); «куртка демісезонна» (п. 9 заяви від 31.03.2026); «бахіли утеплені» (п. 11 заяви від 31.03.2026); «сидіння польове ізоляційне» (п. 12 заяви від 31.03.2026).
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 частину грошової компенсації за неотримане речове майно за переліком, вказаним у його заяві від 31.03.2026, зокрема: «рукавички демісезонні» (п. 8 заяви від 31.03.2026); «куртка демісезонна» (п. 9 заяви від 31.03.2026); «бахіли утеплені» (п. 11 заяви від 31.03.2026); «сидіння польове ізоляційне» (п. 12 заяви від 31.03.2026).
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя 	Віталіна ГАЙДАШ