ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" липня 2026 р. Справа№ 910/11792/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Буравльова С.І.
суддів: Андрієнка В.В. 
Шапрана В.В. 

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду м. Києва від 23.03.2026 р. 
у справі № 910/11792/25 (суддя - Підченко Ю.О.)
за позовом Фізичної особи-підприємця Манжоли Євгенія Валерійовича
до 1. Фізичної особи-підприємця Стригуна Гліба Олеговича
2. ОСОБА_1
про стягнення 138130,88 грн,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року Фізична особа-підприємець Манжола Євгеній Валерійович звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Стригуна Гліба Олеговича та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 138130,88 грн, з яких: 4953,60 грн основного боргу за прострочення оплати орендних платежів за договором № 09/10/24 від 09.10.2024 р., 75955,20 грн пені та 57222,08 грн матеріального збитку.
Вимоги позивача обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 умов договору оренди (найму) автомобіля № 09/10/24 від 09.10.2024 р. в частині сплати орендних платежів, а відповідачем-2 неналежним виконанням договору поруки від 09.10.2024 р.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.10.2025 р. відкрито провадження у справі № 910/11792/25, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).
Рішенням Господарського суду м. Києва від 23.03.2026 р. у справі № 910/11792/25 позов Фізичної особи-підприємця Манжоли Євгенія Валерійовича задоволено частково. Стягнуто солідарно з Фізичної особи-підприємця Стригуна Гліба Олеговича та ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 2122,61 грн, пеню у розмірі 75955,20 грн, матеріального збитку у розмірі 47685,07 грн. В іншій частині позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з Фізичної особи-підприємця Стригуна Гліба Олеговича та ОСОБА_1 на користь Фізичної особи-підприємця Манжоли Євгенія Валерійовича 1314,11 грн основного боргу та 176,93 грн пені. В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.
У поданій апеляційній скарзі відповідач-2 зазначає, що відповідачами на користь позивача здійснювались перекази орендних платежів у більшому розмірі, ніж передбачено умовами договору оренди, тому відсутня заборгованість з орендних платежів з огляду на передплату з попередніх платежів, що підтверджується розрахунками. Автомобіль, переданий в оренду у 2024 році, на момент укладення договору мав двадцятитрирічний строк експлуатації. Протягом дії договору орендар разом з позивачем неодноразово здійснював ремонтні роботи, оскільки фактичний технічний стан автомобіля не відповідав тому, що було зазначено в договорі, розмір заявлених збитків та вартість відновлювального ремонту є завищеними, економічно необґрунтованими та не відповідають реальній ринковій вартості такого автомобіля. Також зафіксовані пошкодження є нормою при експлуатації такого транспортного засобу з урахуванням його року випуску та умов нормального зносу.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2026 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі № 910/11792/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2026 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України та встановлено позивачу та відповідачу-1 строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
17.04.2026 р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив суд залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача-2, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
За ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення. 
Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження від 14.04.2026 р. у справі № 910/11792/25 позивачу та відповідачу-1 було доставлено до електронних кабінетів 14.04.2026 р., доказом чого є довідки про доставку електронних документів від 20.04.2026 р., що містяться в матеріалах справи. 
Відповідач-2 повідомлявся шляхом направлення копії ухвали про відкриття апеляційного провадження від 14.04.2026 р. у справі № 910/11792/25 на його поштову адресу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.
Також згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала про відкриття апеляційного провадження від 14.04.2026 р. у справі № 910/11792/25 оприлюднена у реєстрі 15.14.2026 р.
Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, а також закінчення строків на подання всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства, колегія суддів встановила наступне.
09.10.2024 р. між Фізичною особою-підприємцем Манжолою Євгенієм Валерійовичем (далі - орендодавець), Фізичною особою-підприємцем Стригуном Глібом Олеговичем (далі - орендар) та ОСОБА_1 (далі - поручитель) було укладено договір оренди (найму) автомобіля № 09/10/24 (далі - договір оренди).
Відповідно до п. 1.1 договору оренди орендодавець надає, а орендар приймає в платне користування легковий автомобіль марки Renault, модель KANGOO, 2002 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_1 , колір білий, тип загальний легковий-загальний пасажирський-В, держ. номер НОМЕР_2 , свідоцтво з реєстрації ТЗ серії НОМЕР_3 , виданий ТСЦ 8044 в м. Києві 10.01.2020, у відмінному стані без пошкоджень.
Згідно з п. 1.2 договору оренди строк оренди 36 місяців за ціною 40 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України на день здійснення оплати за тиждень, та 2085 доларів США в гривневому еквіваленті на рік.
У відповідності до п. 1.3 договору оренди загальна орендна вартість автомобіля за 36 місяців складає 6257,00 доларів США. 
Як передбачено п. 1.4 договору оренди, розрахунок здійснюється орендарем відповідно до офіційного курсу долара США до гривні за даними Національного банку України на день сплати щотижневого платежу (кожної середи до 12-00 години).
За п. 2.1 договору оренди строк користування орендованим майном тридцять шість місяців (тобто 3 роки) встановлюється з дати підписання даного договору до 09.10.2027 р. (включно).
Згідно з п. 3.1 договору оренди передача автомобіля в оренду здійснюється за актом прийому-передачі. У випадку бажання орендарем викупити орендований автомобіль, викупна вартість визначається у розмірі 6257,00 доларів США.
Відповідно до п. п. 6.1., 6.2 договору оренди, орендна плата сплачується один раз на тиждень у розмірі 40 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України на день здійснення оплати. День оплати оренди - кожної середи до 12-00 години кожного тижня, протягом 36 місяців.
Пунктом 7.1.3 договору оренди сторони погодили, що договір підлягає достроковому розірванню за вимогою орендодавця, якщо орендар більше ніж на один день затримує виплату орендної плати.
У відповідності до п. 7.3 договору оренди, в разі порушення орендарем будь-якого з положень договору орендодавець має право в односторонньому порядку без попереднього повідомлення розірвати цей договір з можливим подальшим вилученням автомобіля незалежно від його місцезнаходження.
За п. 8.3 договору оренди орендар несе повну матеріальну відповідальність за збереження орендованого автомобіля і у випадку пошкодження чи втрати автомобіля зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду чи надати рівноцінний автомобіль протягом 5 днів після його пошкодження чи втрати.
09.10.2024 р. на виконання умов договору оренди легковий автомобіль марки Renault, модель KANGOO, 2002 року випуску було передано орендарю за актом прийому-передачі легкового автомобіля.
Також 09.10.2024 р. між Фізичною особою-підприємцем Манжолою Євгенієм Валерійовичем (далі - орендодавець), Фізичною особою-підприємцем Стригуном Глібом Олеговичем (далі - орендар) та ОСОБА_1 (далі - поручитель) було укладено договір поруки (далі - договір поруки).
Відповідно до п. 1.1 договору поруки поручитель зобов`язується відповідати перед орендодавцем за виконання орендарем своїх зобов`язань, що виникли за договором оренди (найму) автомобіля № 09/10/24 від 09.10.2024 р., укладеним між орендодавцем і орендарем (основний договір).
Поручитель відповідає за орендаря у обсязі, визначеному цим договором та основним договором, за умови невиконання або неналежного виконання орендарем своїх зобов`язань за основним договором (п. 1.2 договору поруки). 
Згідно з п. 1.3 договору поруки, поручитель відповідає перед орендодавцем у тому ж обсязі, що і сам орендар, в тому числі, за сплату орендної плати, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених основним договором.
За змістом п. 5.1 договору поруки, у випадку порушення своїх зобв`язань за цим договором сторони несуть солідарну відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України.
Як передбачено п. 6.1 договору поруки, договір поруки набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами свої зобов`язань як за основним договором та і за цим договором. 
Позивач вказує, що на виконання умов укладеного договору оренди відповідач-1 сплачував орендну плату лише до 01.01.2025 р.
15.01.2025 р. позивач направив на адресу відповідача-1 лист з вимогою повернути орендований автомобіль та сплатити заборгованість з орендної плати. Також у вказаному листі позивач повідомив відповідача-1 про розірвання договору оренди (найму) автомобіля № 09/10/24 від 09.10.2024 р. у зв`язку з неналежним виконанням його умов.
Відповіді на вказаний лист відповідач-1 не надав, заборгованість зі сплати орендних платежів не сплатив.
10.04.2025 р. позивач повторно надіслав на адресу відповідача-1 лист з вимогою повернути орендований автомобіль та сплатити заборгованість з орендних платежів.
Відповіді на вказаний лист відповідач-1 також не надав, заборгованість по орендних платежах не сплатив.
У зв`язку з тим, що відповідач-1 не повернув орендований автомобіль 19.05.2025 р. позивач звернувся до Дарницького Управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві із заявою про злочин та розшук автомобіля.
06.06.2025 р. внесено відомості по кримінальному провадженню № 12025100020002211, правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 1 ст. 191 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. 
21.06.2025 р. слідчим Слідчого відділення Дарницького Управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві було вилучено автомобіль марки RENAULT модель KANGOO, 2002 року випуску, оглянуто та зафіксовано пошкодження автомобіля.
02.07.2025 р. Дарницьким Управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві автомобіль марки RENAULT модель KANGOO, 2002 року випуску було передано позивачу на відповідальне зберігання.
У зв`язку з виявленими пошкодженням автомобіля позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Клевер Експерт" для отримання висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу.
05.07.2025 р. позивач отримав звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 275/06-25, який був складений Товариством з обмеженою відповідальністю "Клевер Експерт".
Відповідно до вказаного звіту вартість матеріального збитку власнику автомобіля марки RENAULT, модель KANGOO, 2002 року випуску складає 57222,08 грн, вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля складає 99013, 64 грн.
Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідачі, на думку позивача, не виконали свої зобов`язання за укладеними договорами оренди та поруки щодо вчасної оплати орендних платежів, у зв`язку з чим у них виник солідарний обов`язок зі сплати орендних платежів, а також нарахована пеня та матеріальний збиток.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 ЦК України).
Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.
За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Вбачається, що 09.10.2024 р. на виконання умов договору оренди автомобіль марки RENAULT, модель KANGOO, 2002 року випуску передано орендарю за актом прийому-передачі легкового автомобіля.
У вказаному акті відповідачі погодились, що отримали автомобіль у відмінному стані без пошкоджень.
Позивач вказує, що перед передачею автомобіля, він повідомив Фізичну особу-підприємця Стригуна Гліба Олеговича та ОСОБА_1 про те, що вони можуть самостійно найняти незалежних спеціалістів та оцінити стан орендованого автомобіля та його реальну вартість.
Однак відповідачі відмовилися і склали окремо один від одного розписки, якими підтвердили, що відмовляються від автоекспертизи до отримання в оренду марки RENAULT, модель KANGOO, 2002 року випуску, держ. номер НОМЕР_2 для визначення суми вартості авто та суми вартості пошкоджень авто. Також у вказаній розписці зазначено, що орендар визнає, що автомобіль знаходиться у відмінному стані без пошкоджень, а обумовлена сума вартості авто його влаштовує. 
Крім цього, відповідач-1 у розписці вказав, що має всебічне уявлення про стан автомобіля, зобов`язується ремонтувати авто, утримувати в подальшому авто у відмінному стані, своєчасно замінювати мастила фільтра та агрегати, які вийшли із ладу, повний ремонт та технічне обслуговування даного автомобіля.
Отже, під час передачі автомобіля в оренду жодних зауважень щодо його технічного стану або ринкової вартості такого майна відповідачами заявлено не було.
На виконання умов договору оренди відповідачами було здійснено наступні оплати (виконувалися переважно відповідачем-2): 09.10.2024 р. на суму 1665,00 грн; 16.10.2024 р. на суму 1665,00 грн; 23.10.2024 р. на суму 1700,00 грн; 30.10.2024 р. на суму 1640,00 грн; 06.11.2024 р. на суму 1675,00 грн; 13.11.2024 р. на суму 1670,00 грн; 09.10.2024 р. на суму 1670,00 грн; 27.11.2024 р. на суму 1675,00 грн; 04.12.2024 р. на суму 1685,00 грн; 11.12.2024 р. на суму 1680,00 грн; 18.12.2024 р. на суму 420,00 грн; 18.12.2024 р. на суму 1690,00 грн; 26.12.2024 р. на суму 2115,00 грн; 06.01.2025 р. на суму 1700,00 грн; 27.01.2025 р. на суму 6800,00 грн; 19.02.2025 р. на суму 5040,00 грн; 25.02.2025 р. на суму 1885,00 грн; 05.03.2025 р. на суму 1680,00 грн; 12.03.2025 р. на суму 1675,00 грн; 19.03.2025 р. на суму 1680,00 грн; 25.03.2025 р. на суму 2097,00 грн; 02.04.2025 р. на суму 1670,00 грн; 09.04.2025 р. на суму 1660,00 грн; 09.05.2025 р. на суму 5000,00 грн; 14.05.2025 р. на суму 4000,00 грн; 04.06.2025 р. на суму 04.06.2025 грн, що підтверджується розпискою, підписаною сторонами.
Так, починаючи з 18.12.2024 р. орендні платежі вносилися з порушенням передбаченого договором оренди строку оплати.
Позивач стверджує, що заборгованість з орендних платежів у розмірі 4953,60 грн утворилась у період з 12.06.2025 р. по 02.07.2025 р. (дата повернення автомобіля позивачу), тому відповідно пройшло три тижні користування майном, за кожен з яких нараховано по 40 доларів США.
Як було встановлено вище, 21.06.2025 р. орендований автомобіль було вилучено слідчим Слідчого відділення Дарницького Управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві. 
Отже орендований автомобіль не міг використовуватися відповідачами починаючи з дати його вилучення поліцією, тобто з 21.06.2025 р.
Фактично, з моменту вилучення транспортного засобу правоохоронними органами відповідачі були позбавлені можливості користуватися та розпоряджатися предметом оренди у власних інтересах та відповідно до умов договору оренди, а також виконати обов`язок щодо його повернення.
02.07.2025 р. Дарницьким Управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві автомобіль марки RENAULT, модель KANGOO, 2002 року випуску було передано позивачу на відповідальне зберігання.
Таким чином, заборгованість з орендної плати необхідно нараховувати за період з 12.06.2025 р. (дата прострочення орендних платежів) по 20.06.2025 р. (до моменту вилучення автомобіля), тобто за 9 днів користування, що становить 40 доларів США за один повний тиждень та 11,42 доларів США за 2 дні користуванні ((40*2)/7). 
Станом на день подання позовної заяви до суду курс Національного банку України за один долар США визначено 41,28 грн, тому заборгованість відповідача-1 перед позивачем за договором оренди складає 2122,61 грн. 
Доводи скаржника про те, що відповідачами на користь позивача здійснювались перекази орендних платежів у більшому розмірі, ніж передбачено умовами договору оренди, тому заборгованість з орендних платежів була відсутня з огляду на передплату з попередніх платежів, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідачем-2 не було надано доказів на підтвердження зазначеного.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості з орендних платежів підлягає частковому задоволенню у розмірі 2122,61 грн. за період з 12.06.2025 р. по 20.06.2025 р.
За порушення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просить стягнути з відповідачів 75955,20 грн пені за період з 05.05.2025 р. (направлення письмової вимоги відповідачам) до 15.09.2025 р. (дата подання позову).
Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, місцевий суд дійшов висновку про те, що вказана вимога позивача є обґрунтованою, оскільки у договорі оренди сторони погодили розмір неустойки, який встановлений у твердій сумі за кожен день прострочення.
Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. 
У відповідно до п. 6.5 договору оренди, у випадку порушення строків виконання орендарем зобов`язань по договору без попередньої домовленості, орендодавець має право нарахувати, а орендар зобов`язується сплатити штраф (пеню) в розмірі 10 доларів США за кожен день прострочки.
За п. 8.6 договору, у випадку прострочення орендної плати орендодавець має право нарахувати, а орендар зобов`язується сплатити неустойку у розмірі 10 доларів США за кожен день прострочення.
За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Отже штраф за своєю правовою природою є видом неустойки, який визначається у твердій грошовій сумі, яка підлягає сплаті одноразово, в той час, як пеня - є видом неустойки, яка обраховується у відсотковому значенні від суми заборгованості та нараховується за кожен день прострочення платежу.
Через те у п. п. 6.5, 8.6 укладеного договору сторони передбачили нарахування саме пені, оскільки така неустойка нараховується за кожний день прострочення грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. 
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Позивач, здійснюючи нарахування суми пені в розмірі 10 доларів США за кожен день прострочення вказує на те, що пеня в розмірі 0,1% передбачена положеннями укладеного між сторонами договору.
Проте, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Можливість стягнення пені за неналежне виконання зобов`язань за договором має бути встановлена в договорі; строк нарахування пені сторонами може бути встановлений в договорі більше шести місяців; розмір пені в договорі може бути встановлено сторонами, проте, вона не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", згідно зі статтями 1, 3 якого розмір пені за прострочку платежу, що встановлюється за згодою сторін, обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Таким чином, яким би способом не визначався в договорі розмір неустойки, він не може перевищувати той розмір, який встановлений законом як граничний (якщо він встановлений).
Отже, приписами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" законодавчо обмежений розмір пені за прострочку платежу розміром подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки і відповідно, якщо розмір пені, встановлений договором, є меншим від подвійної облікової ставки Національного банку України застосовується розмір пені, встановлений договором.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 р. у справі № 904/4156/18.
Тому колегія суддів дійшла висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача пені за період з 05.05.2025 р. до 15.09.2025 р. підлягає частковому задоволенню у розмірі 241,57 грн.
Також позивачем заявлено до стягнення з відповідачів вартість матеріального збитку власнику транспортного засобу у розмірі 57222,08 грн.
Відповідно до ст. 803 ЦК України наймач зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані у зв`язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини.
Згідно зі т. 804 ЦК України наймач зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану іншій особі у зв`язку з використанням транспортного засобу, відповідно до глави 82 цього Кодексу.
За змістом п. 5.4 договору оренди орендар несе відповідальність за пошкодження автомобіля, які були виявлені орендодавцем.
З наявних у справі доказів доведено, що після вилучення транспортного засобу правоохоронними органами 21.06.2025 р. було проведено відповідний огляд та встановлено пошкодження.
З метою встановлення та фіксації таких пошкоджень позивачем було замовлено оцінку пошкодженого майна.
Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 275/06-25 від 05.07.2025 р.:
- вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля RENAULT модель KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 57222,08 грн з ПДВ;
- вартість матеріального збитку без урахування ПДВ, завданого власнику автомобіля RENAULT модель KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 47685,07 грн;
- вартість відновлювального ремонту автомобіля RENAULT модель KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_2 без урахування фізичного зносу вузлів і деталей (з урахуванням ПДВ), на момент проведення дослідження, становить 99013,64 грн.
Як було встановлено вище, під час передачі автомобіля в оренду за відповідним актом жодних зауважень щодо його справності або наявних пошкоджень заявлено не було та вказано, що автомобіль переданий у відмінному стані, без ушкоджень.
Пошкодження переданого в оренду автомобіля було виявлено саме після його вилучення правоохоронними органами. 
Отже, автомобіль було пошкоджено саме під час його експлуатації орендарем, який відповідно до умов договору оренди та цивільного законодавства був відповідальний за збереження цього транспортного засобу.
У той же час, визначаючи розмір збитків, суд враховує, що наданий позивачем висновок експерта містить розрахунок вартості відновлювального ремонту як з урахуванням податку на додану вартість, так і без нього.
Водночас, матеріали справи не містять доказів фактичного здійснення позивачем витрат на проведення ремонту транспортного засобу та сплати відповідних сум податку на додану вартість.
Оскільки позивачем не надано доказів проведення ремонту транспортного засобу та сплати відповідних сум, тому відсутні правові підстави для включення податку на додану вартість до складу вартості матеріальних збитків.
Отож судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що відшкодуванню підлягає матеріальний збиток, визначений без урахування податку на додану вартість, як такий, що відображає реальне зменшення вартості майна внаслідок його пошкодження у розмірі 47685,07 грн.
Крім цього вбачається, що позов заявлено до відповідача-1 як до орендаря та до відповідача-2 як до поручителя за договором оренди.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Як передбачено ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Статтею 543 ЦК України унормовано, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Отже при солідарному обов`язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред`явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред`явити вимогу до іншого солідарного боржника.
У відповідності до п. 1.3 договору поруки поручитель відповідає перед орендодавцем у тому ж обсязі, що і сам орендар, в тому числі, за сплату орендної плати, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених основним договором.
З огляду на те, що договір поруки є дійсним, враховуючи п. 1.3 договору поруки та ст. 553 ЦК України, ОСОБА_1 повинен відповідати солідарно з Фізичною особою-підприємцем Стригуном Глібом Олеговичем за невиконання грошових зобов`язань перед Фізичною особою-підприємцем Манжолою Євгенієм Валерійовичем за договором оренди (найму) автомобіля № 09/10/24 від 09.10.2024 р.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення були неповно з`ясовані обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому рішення Господарського суду м. Києва від 23.03.2026 р. у справі № 910/11792/25 підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.
Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги необхідно покласти на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.
Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених нормами чинного законодавства. 
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду м. Києва від 23.03.2026 р. у справі № 910/11792/25 скасувати частково та прийняти в цій частині нове рішення, в іншій частині рішення залишити без змін.
3. Позов Фізичної особи-підприємця Манжоли Євгенія Валерійовича задовольнити частково.
4. Стягнути солідарно з Фізичної особи-підприємця Стригуна Гліба Олеговича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Фізичної особи-підприємця Манжоли Євгенія Валерійовича ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) 2122 (дві тисячі сто двадцять дві),61 грн основної заборгованості, 241 (двісті сорок одна),57 грн пені та 47685 (сорок сім тисяч шістсот вісімдесят п`ять),07 грн матеріального збитку.
5. В іншій частині позову відмовити.
6. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Стригуна Гліба Олеговича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Фізичної особи-підприємця Манжоли Євгенія Валерійовича ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) 548 (п`ятсот сорок вісім),52 грн судового збору за подання позовної заяви.
7. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Фізичної особи-підприємця Манжоли Євгенія Валерійовича ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) 548 (п`ятсот сорок вісім),52 грн судового збору за подання позовної заяви.
8. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Манжоли Євгенія Валерійовича ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) 2896 (дві тисячі вісімсот дев`яносто шість),43 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
9. Доручити Господарському суду м. Києва видати відповідні накази.
10. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.І. Буравльов 

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран