Справа № 170/329/26  Провадження №33/802/820/26 | Головуючий у 1 інстанції:Матвійчук С. П.
| Доповідач: Гапончук  В. В.

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
судді - Гапончука В.В.,
за участю 
захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Конюшка Д.Б., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Конюшка Дениса Борисовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Шацького районного суду Волинської області від 15 липня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Шацького районного суду Волинської області від 15.07.2026 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п'ять) гривень 60 копійок.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 02.06.2026 року о 08 годині 19 хвилин в селищі Шацьк по вулиці Незалежності, Ковельського району, Волинської області, керував автомобілем Рено Дастер, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, червоні очі). Огляд проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Алкофор 507 № 0109 (тест № 00499, результат 0.39 проміле). ОСОБА_1 був не згідний із зазначеним показником приладу, однак від проходження огляду у КНП «Шацька лікарня Шацької селищної ради» відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5. ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.32-34).
Не погоджуючись із постановою судді захисник Конюшко Д.Б. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону та обставинам справи. 
Вказує на те, що упротоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 681640 зазначено, що ОСОБА_1 нібито відмовився від проходження огляду в КНП «Шацька лікарня». Ці твердження не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 фактично пройшов огляд у КНП «Шацька лікарня Шацької селищної ради» у визначеному законом порядку. За результатами медичного огляду лікарем КНП «Шацька лікарня» було складено висновок, у якому чітко зазначено, що у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено. Суд першої інстанції неправомірно не взяв до уваги цей доказ, пославшись на те, що йому було надано лише копію висновку та що огляд відбувся о 10:30 годині, тобто через дві години після зупинки. Проте сам факт проходження огляду повністю спростовує об`єктивну сторону правопорушення у вигляді відмови від його проходження.
Окрім цього, відповідно до протоколу, ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 08 годині 19 хвилин 00 секунд. Водночас на роздрукованому чеку приладу «АлкоФор 507» зазначено час вимірювання 08 година 18 хвилин 45 секунд. Однак, суд першої інстанції розцінив цю розбіжність як таку, що не впливає на факт відмови від медичного огляду. Однак фізично неможливо провести огляд на стан сп`яніння до моменту зупинки автомобіля, що, на думку сторони захисту, свідчить про фальсифікацію матеріалів справи працівниками поліції.
Також, уроздрукованому чеку приладу «АлкоФор 507» вказана остання дата калібрування - 17.04.2026 року. У Сертифікаті градуювання алкотестера на цей самий прилад датою градуювання вказано 07.05.2026 року. Суддя вважав, що ця розбіжність не має значення, оскільки міжповірочний інтервал становить 1 рік. Проте, на думку сторони захисту, така невідповідність прямо вказує на те, що внутрішні налаштування пристрою не відповідають офіційним документам, прилад працював з технічним збоєм, або чек був сформований іншим пристроєм і це робить результати огляду на місці зупинки недопустимим доказом.
Оскільки ОСОБА_1 пройшов медичний огляд у закладі охорони здоров`я, який підтвердив його тверезість, склад правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України відсутній.
Просить скасувати постанову Шацького районного суду Волинської області від 15.07.2026 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (а.с.38-42). 
В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи не з`явився, клопотань про перенесення розгляду справи не подавав. Захисник не заперечував щодо продовження слухання справи у відсутності його довірителя. А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст.268 КпАП України.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника, який підтримав останню з мотивів, викладених в ній, та просив її задовольнити, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримався в повному обсязі. 
Судом вжито всіх заходів, передбачених КпАП України, для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КпАП України.
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 681640 від 02.06.2026 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.1);
- роздруківкою тесту № 00499 приладу Алкофор 507 № 0109 - результат 0.39 проміле (а.с.2);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 02.06.2026 року щодо ОСОБА_1 (а.с.3);
- направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.06.2026 року щодо ОСОБА_1 (а.с.4);
- зобов`язанням ОСОБА_1 не керувати транспортним засобом протягом 24 годин від 02.06.2026 року (а.с.5);
- відеозаписом з нагрудних боді - камер інспекторів поліції, які знаходяться на DVD-R диску (а.с.11 зворот).
Згідно довідки, складеної старшим інспектором ВРПП Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Стоянович В. вбачається, що згідно бази даних ІКС «ІПНП» громадянин ОСОБА_1 на протязі одного року до адміністративної відповідальності не притягувався (а.с.12).
Долучені до матеріалів адміністративної справи відеозаписи підтверджують винуватість  ОСОБА_1 в сукупності з іншими дослідженими судом доказами. Підстав вважати дії поліцейських незаконними, а зібрані у ході досудової підготовки матеріалів докази недопустимими, немає.
Апеляційним судом встановлено, що поліцейськими дотримано вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року. 
Працівники поліції при виявленні руху транспортного засобу та зупинці ОСОБА_1 , пропозиції пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння та складенні адміністративних матеріалів діяли цілком у законний спосіб.
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.
Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.
Досліджений судом апеляційної інстанції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 29 від 02.06.2026 року, складений лікарем КНП "Шацька лікарня Шацької селищної ради», згідно якого за результатами огляду у громадянина ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено, у стані сп`яніння не перебуває (а.с.30), до уваги судом не береться, оскільки проведення такого огляду не відповідає вимогам ст.266 КпАП України та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджений наказом МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735. Крім цього наданий висновок не може бути належним доказом, який би спростовував винуватість ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, яка в даному випадку передбачає відповідальність за відмову від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння,а не керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Окрім цього, з поміж іншого, місцевий суд вірно зазначив, що огляд ОСОБА_1 відбувся 02.06.2026 року о 10 годині 30 хвилин, тобто через дві години після зупинки поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Крім того у висновку не вказано яких саме ознак сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого) не виявлено у ОСОБА_1 . Також зазначений висновок лікаря не спростовує того, що під час проведення поліцейським огляду ОСОБА_1 приладом Алкофор 507, а саме: 02.06.2026 року о 08 годині 18 хвилин, останній не перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Доводи захисника щодо розбіжності у часі, зазначеному в протоколі про адміністративне правопорушення та на роздрукованому чеку приладу «АлкоФор 507», не заслуговують на увагу апеляційного суду.
Зокрема, посилання захисника на те, що відповідно до протоколу ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 08 годині 19 хвилин 00 секунд, тоді як у чеку приладу «АлкоФор 507» зазначено час вимірювання 08 годині 18 хвилин 45 секунд, саме по собі не свідчить про фальсифікацію матеріалів справи працівниками поліції.
Вказана розбіжність у часі становить лише 15 секунд та не спростовує встановлених судом обставин щодо зупинки транспортного засобу, виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння та подальшої пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому сам по собі час, зазначений у роздруківці приладу, не може розглядатися як безумовний доказ того, що відповідні дії працівниками поліції були вчинені до фактичної зупинки транспортного засобу.
Твердження сторони захисту про фізичну неможливість проведення огляду до моменту зупинки транспортного засобу ґрунтується виключно на припущенні щодо абсолютної синхронності часу, зазначеного у різних документах та на технічному засобі. Така розбіжність може бути зумовлена, зокрема, відмінністю у встановленні або відображенні часу на відповідних технічних засобах та документах і сама по собі не підтверджує факту фальсифікації матеріалів справи.
Крім того, висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення ґрунтується не на одному лише зазначеному часовому показнику, а на сукупності досліджених у судовому засіданні доказів, яким судом надано належну оцінку.
Таким чином, наведена захисником розбіжність у часі не є такою, що ставить під сумнів достовірність інших доказів у справі або свідчить про фальсифікацію матеріалів працівниками поліції, а тому відповідні доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не спростовують законності й обґрунтованості постанови суду першої інстанції.
Не заслуговують на увагу і доводи захисника щодо розбіжності між датою, зазначеною у роздрукованому чеку приладу «АлкоФор 507», та датою, вказаною у Сертифікаті градуювання відповідного алкотестера.
Як убачається з матеріалів справи, у роздрукованому чеку приладу «АлкоФор 507» зазначено останню дату калібрування - 17.04.2026 року, тоді як у Сертифікаті градуювання цього ж приладу зазначено дату градуювання - 07.05.2026 року. Проте сама по собі зазначена розбіжність не свідчить про технічну несправність приладу, невідповідність його технічних характеристик вимогам законодавства або недостовірність отриманого результату.
Посилання захисника на те, що така невідповідність нібито прямо вказує на технічний збій приладу, є припущенням, яке не підтверджене жодними належними та допустимими доказами. Матеріали справи не містять висновків спеціаліста чи експерта про несправність приладу «АлкоФор 507», некоректність його роботи або неможливість використання отриманих за його допомогою результатів вимірювання.
Так само безпідставним є твердження про те, що чек міг бути сформований іншим пристроєм. Захисником не наведено конкретних обставин, які б свідчили про використання іншого алкотестера, не зазначено іншого серійного номера приладу та не надано жодного об`єктивного доказу, який би ставив під сумнів ідентичність приладу, зазначеного у матеріалах справи, та приладу, за допомогою якого здійснювався огляд.
Водночас наявність у матеріалах справи сертифіката градуювання відповідного приладу підтверджує проходження ним відповідної процедури, а сторона захисту фактично не спростувала чинність такого документа та не надала доказів того, що на момент проведення огляду прилад був непридатним до застосування або використовувався з порушенням установлених вимог.
При цьому відмінність між поняттями «калібрування» та «градуювання» також не дає підстав ототожнювати дату, яка відображається технічним засобом у службовій інформації або роздруківці, з датою оформлення відповідного сертифіката. Сам факт відображення у чеку однієї дати, а в сертифікаті - іншої, за відсутності інших доказів, не підтверджує зміни внутрішніх налаштувань приладу чи його технічної несправності.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що зазначена розбіжність автоматично робить результат огляду на стан сп`яніння недопустимим доказом, ґрунтуються виключно на припущеннях сторони захисту та не підтверджені належними доказами.
Суд першої інстанції правильно виходив із того, що сама по собі невідповідність зазначених дат, за відсутності доказів несправності приладу, порушення процедури його використання або недостовірності результату вимірювання, не є достатньою підставою для визнання результатів огляду недопустимими.
Отже, наведені захисником обставини не спростовують належність та допустимість результатів огляду, проведеного за допомогою приладу «АлкоФор 507», та не дають підстав для висновку про фальсифікацію матеріалів справи або використання неналежного технічного засобу.
Таким чином усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, та наведені ним в ході розгляду справи апеляційним судом, щодо незаконності судового рішення, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення  ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.
З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративне правопорушення, немає підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
З огляду на зазначене викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України. 
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника Конюшка Дениса Борисовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Шацького районного суду Волинської області від 15 липня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду        Гапончук В.В.