Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 712/5139/26
Номер провадження2/711/2869/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судового засідання Дмитренка О.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
16 квітня 2026 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в інтересах якого діє представник за довіреністю Садовий Кирило Віталійович, звернулося до Соснівського районного суду м.Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 21396 грн та судові витрати (вхідний №18739, а.с.1-8).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 17.10.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 , за допомогою веб-сайту (credоs.com.ua), було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1460-8182 (далі – Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту – 12000 грн; строк кредитування – 30 днів; базовий період – 15 днів; комісія за видачу кредиту – 28,00% від суми кредиту; денна процентна ставка – 0,943% в день.
На виконання вимог ст.639 ЦК України та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор: А7213, для підписання Кредитного договору та ознайомлення з Правилами відкриття кредитної лінії та іншими супутніми документами.
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов, укладеного між сторонами Кредитного договору. 
Відповідач підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме: отримавши кредитні кошти відповідач не скористалася своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі у разі отримання ним грошових коштів.
Позивач у позові зазначає, що, станом на 18.03.2026, загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 21 396 грн, з яких: 12 000 грн – прострочена заборгованість за кредитом, 36 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 3360 грн – прострочена заборгованість по комісії, та 6000 грн – заборгованість по штрафам.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 квітня 2026 року позовну заяву ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.13-15).
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 травня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 08 год 30 хв 20 липня 2026 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.82-83). 
Представник позивача Садовий К.В. у судове засідання не з`явився, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету позивача, що була отримана цим учасником справи 09.06.2026 о 06 год 20 хв 32 сек (а.с.86 зворот). Водночас, до позовної заяви долучено клопотання про розгляд цивільної справи без участі представника позивача за підписом Резуєва Є.В. (директор ТОВ «Укр Кредит Фінанс»), в якому представник позивача зазначив про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення представник позивача не заперечує (а.с.79).
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання 20 липня 2026 року о 08 год 30 хв не з`явилася, про причини неявки не повідомила, хоча про місце, день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без її участі до суду не подала, відзиву до суду не направила (відповідно до вимог ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами).
У зв`язку з цим 20 липня 2026 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється..
Оскільки справа розглядалась у відсутність всіх учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 17 жовтня 2024 року о 14 год 13 хв між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту продукту «Credos» №1460-8182 (далі – Кредитний договір). 
Пунктом 2.1 Кредитного договору передбачено, що за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені цим договором у порядку, передбаченому цим договором.
Пунктом 2.3 Кредитного договору передбачено, що для мінімізації загальних витрат позичальника за кредитом кредитодавець рекомендує позичальнику здійснити повне погашення кредиту не пізніше останнього дня першого базового періоду строку кредитування (більш детально див. п.5.3 договору) згідно наступного розрахунку: дата видачі кредиту - 17.10.2024; останній календарний день першого базового періоду – 31.10.2024; сума кредиту – 12000 грн; нараховані проценти за користування кредитом та комісія за видачу кредиту – 3378 грн; разом до сплати – 15378 грн.
Пунктом 3.1 Кредитного договору встановлено, що цей правочин укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до п.4.1 – 4.2 Кредитного договору сторони погодили, що загальний розмір кредиту (суми кредиту) становить 12000 грн, а датою видачі кредиту є 17.10.2024. 
Пунктом 4.7 Кредитного договору передбачено, що плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту. Тип процентної ставки за користуванням кредитом – фіксована. Процентна ставка за користуванням кредитом, зазначена у п. 4.10 договору, не може бути збільшена кредитодавцем в односторонньому порядку без письмової згоди позичальника. Тип комісії – одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту).
Також у п.4.8 Кредитного договору сторони обумовили, що базовий період складає 15 (п`ятнадцять) календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду крім такого випадку: якщо у позичальника відсутня поточна заборгованість за договором зі сплати процентів за користування кредитом та/або комісії за видачу кредиту і позичальник при цьому отримує у кредит додаткові грошові кошти, то в дату отримання позичальником додаткових грошових коштів у кредит у порядку, передбаченому п. 4.5. цього договору, починається перебіг нового базового періоду. Якщо у Позичальника в момент отримання у кредит додаткових грошових кошів наявна поточна заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом та/або комісії за видачу кредиту, у такому разі перебіг базового періоду продовжується відповідно до умов договору. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього договору. Якщо позичальником здійснено дострокове виконання грошових зобов`язань за договором у повному обсязі (позичальник не має заборгованості зі сплати процентів, комісії за видачу кредиту та суми кредиту) перебіг базового періоду припиняється в дату повного виконання грошових зобов`язань позичальника за договором. 
Водночас у п.4.9 Кредитного договору визначено його сторонами, що сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснити не пізніше дат, які є останніми днями базових періодів шляхом здійснення безготівкового переказу суми, що дорівнює обов`язковому платежу, на банківський рахунок кредитодавця. У разі несплати процентів за користування кредитом не пізніше останнього дня базового періоду у розмірі обов`язкового платежу, до такого обов`язкового платежу починаючи із наступного календарного дня додаються проценти за користування кредитом за кожен календарний день користування кредитом у межах строку кредитування, які позичальник зобов`язаний оплатити не пізніше цього календарного дня у складі обов`язкового платежу. У випадку оплати обов`язкового платежу у повному обсязі в певному базовому періоді, в подальшому сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня наступного базового періоду у складі наступного обов`язкового платежу. 
Із п.4.10-4.11 Кредитного договору суд встановив, що його сторони погодили те, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за процентною ставкою 0,01% (нуль цілих одна сота процента). 
Комісія за видачу кредиту становить 28.00 % (двадцять вісім цілих, нуль сотих відсотки(-ів)) від суми виданого кредиту. Нарахування комісії за видачу кредиту здійснюється на суму виданого за цим договором кредиту у день видачі кредиту. Позичальник зобов`язаний сплатити комісію за видачу кредиту не пізніше останнього дня першого базового періоду шляхом здійснення безготівкового переказу грошових коштів у складі обов`язкового платежу на банківський рахунок кредитодавця. Комісія за видачу додаткових грошових коштів у кредит також належить до комісії за видачу кредиту і може одноразово нараховуватись при кожному отриманні позичальником у кредит додаткових грошових коштів, якщо нарахування комісії за видачу додаткових грошових коштів передбачено відповідними додатковими угодами до цього договору, якими сторони оформили отримання позичальником у кредит додаткових грошових коштів. 
У п.4.13 - 4.17 Кредитного договору обумовлено, що строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику, складає 30 (тридцять) календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (далі – Строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 15.11.2024. Продовження Строку кредитування або строку виплати кредиту в односторонньому порядку кредитодавцем або позичальником не допускається. У позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження Строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим договором. Строк кредитування може бути продовжений за взаємною згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди до цього договору. У такому випадку актуальний Строк кредитування зазначається в останній укладеній сторонами додатковій угоді до цього договору, якою змінювався Строк кредитування. 
Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 3433.31 (три тисячі чотириста тридцять три цілих, тридцять одна сота) процентів. 
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього договору (за весь Строк кредитування) складає: 15 396.00 грн та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом. 
Денна процентна ставка на дату укладення цього договору складає: 0.943% (нуль цілих, дев`ятсот сорок три тисячних ) процентів. 
Загальні витрати за споживчим кредитом на дату укладення цього договору складають 3396.00 грн та включають у себе проценти за користування кредитом та комісію за видачу кредиту.
Також у п.6.9 означеного правочину сторони обумовили, що позичальник має право протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів, про що зобов`язаний повідомити кредитодавця у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа) до закінчення вказаних 14 (чотирнадцяти) календарних днів.
Пунктом 8.2 Кредитного договору передбачено, що в разі нездійснення сплати процентів за користування кредитом та/або комісії за видачу кредиту, та/або комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів, та/або суми кредиту у визначені цим договором терміни, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 90% (дев`яносто процентів) від розміру простроченої заборгованості, який визначається відповідно до умов, описаних нижче. Штраф застосовується за кожен факт невиконання або неналежного виконання позичальником передбаченого цим договором грошового зобов`язання, якщо станом на 00 годин 00 хвилин 3 (третього) дня після дати, яка є останнім днем відповідного базового періоду, позичальник не погасив і має прострочену заборгованість за договором, на яку нараховується штраф.
Водночас, п.8.4 Кредитного договору передбачено, що сукупна сума штрафів, нарахованих за кожен факт порушення зобов`язань позичальником на підставі п. 8.2 договору, та інших платежів, що підлягають сплаті позичальником за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору, не може перевищувати половини суми, одержаної позичальником від кредитодавця за цим договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
Пунктом 11.1 Кредитного договору обумовлено, що цей договір та правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору та надання кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з правилами на веб-сайті кредитодавця або у мобільному додатку, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись умов цього договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним.
У п.13 Кредитного договору, у розділі «Позичальник», міститься електронний підпис (А7213), за допомогою якого позичальник ОСОБА_1 прийняла пропозицію (оферту), ввівши його комбінацію у відповідне поле на веб-сайті ТОВ «Укр Кредит Фінанс, з метою виконання п.3.8 Кредитного договору. Крім того, у цьому пункті Кредитного договору містяться реквізити номера особистого електронного платіжного засобу, на який підлягає перерахування кредитних коштів позичальнику кредитодавцем, а саме: НОМЕР_1 (а.с.24-33).
Також із досліджених Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «Credos», що затверджений наказом директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» №95-П від 10.09.2024, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 17.10.2024 беззастережно погодилася з їх умовами, про що свідчить її електронний підпис одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем: А7213) (а.с.34-41).
Крім того, відповідач ОСОБА_1 погодилася з умовами кредитування, що викладені у Паспорті споживчого кредиту, що підтверджується наявністю у цьому документі електронного підпису відповідача одноразовим ідентифікатором (одноразового пароля: А7320) (а.с.42-44).
Також із дослідженої таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної відсоткової ставки за Договором №1460-8182 відповідно до Методики Національного банку України (Додаток №2 до Кредитного договору) судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 погодилася з даними, які містяться у цьому документі, що підтверджується електронним підписом відповідача у формі одноразового ідентифікатора (одноразового пароля: А7213) (а.с.41 зворот).
Із квитанцій № 2533599763 від 17.10.2024 судом встановлено факт перерахування грошових коштів ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay в сумі відповідно 12000 грн (згідно Кредитного договору) на номер банківської картки НОМЕР_2 , тобто на той номер банківської картки, що зазначений відповідачем у п.13 Кредитного договору (а.с.54).
Означена інформація узгоджується з відомостями, що судом встановлені на підставі довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту №1460-8182 від 17.10.2024 (а.с.55). 
Із розрахунку заборгованості за договором №1460-8182 від 17.10.2024, станом на 18.03.2026, судом встановлено, що сукупна заборгованість відповідача перед позивачем за Кредитним договором становить 21 396 грн, з яких: 12000 грн – заборгованість за кредитом, 36 грн – заборгованість за відсотками, 3360 грн – залишок заборгованості зі сплати комісії, а також 6000 грн – заборгованість зі сплати штрафів. Крім того з цього письмового доказу суд встановив, що відповідач не сплачувала кредитодавцю грошові кошти в рахунок виконання умов Кредитного договору (а.с.56-62).
Із аналізу Кредитного договору, що був укладений між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 , а також із Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «Credos», Паспорту споживчого кредиту та таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної відсоткової ставки за договором №1460-8182 відповідно до Методики Національного банку України, суд встановив, що їх умови відповідачем ОСОБА_1 виконані не були.
Згідно з умовами Кредитного договору, позичальник зобов`язувалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах передбачені цим правочином.
З наданих позивачем розрахунків вбачається, що відповідач не виконала умови Кредитного договору.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі – Закон №675), пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст. 11 Закону №675).
Статтею 12 Закону №675 визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Таким чином, із дослідженого Кредитного договору суд встановив, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на відповідних умовах шляхом підписання означеного правочину за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.
Відповідно до укладених між первісними кредиторами та відповідачем умов договорів, а також положень ст. 1049, 1050 та 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 того ж Кодексу встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.
Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів своєчасного та в повному обсязі виконання умов Кредитного договору в строки, передбачені цим правочином. 
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконала грошове зобов`язання за Кредитним договором щодо повернення кредитодавцю розміру основної суми боргу (тіла кредиту) у розмірі 12000 грн, тому порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту згідно умов Кредитного договору в розмірі 12000 грн.
Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача 36 грн у рахунок заборгованості зі сплати відсотків за користування сумою кредиту, то суд зазначає про таке.
Відповідно до п.4.1 – 4.2 Кредитного договору сторони погодили, що загальний розмір кредиту (суми кредиту) становить 12000 грн, а датою видачі кредиту є 17.10.2024. 
Пунктом 4.7 Кредитного договору передбачено, що плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту. Тип процентної ставки за користуванням кредитом – фіксована. Процентна ставка за користуванням кредитом, зазначена у п. 4.10 договору, не може бути збільшена кредитодавцем в односторонньому порядку без письмової згоди позичальника. Тип комісії – одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту).
Також у п.4.8 Кредитного договору сторони обумовили, що базовий період складає 15 (п`ятнадцять) календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду крім такого випадку: якщо у позичальника відсутня поточна заборгованість за договором зі сплати процентів за користування кредитом та/або комісії за видачу кредиту і позичальник при цьому отримує у кредит додаткові грошові кошти, то в дату отримання позичальником додаткових грошових коштів у кредит у порядку, передбаченому п. 4.5. цього договору, починається перебіг нового базового періоду. Якщо у Позичальника в момент отримання у кредит додаткових грошових кошів наявна поточна заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом та/або комісії за видачу кредиту, у такому разі перебіг базового періоду продовжується відповідно до умов договору. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього договору. Якщо позичальником здійснено дострокове виконання грошових зобов`язань за договором у повному обсязі (позичальник не має заборгованості зі сплати процентів, комісії за видачу кредиту та суми кредиту) перебіг базового періоду припиняється в дату повного виконання грошових зобов`язань позичальника за договором. 
Із п.4.10 Кредитного договору суд встановив, що його сторони погодили те, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за процентною ставкою 0,01% (нуль цілих одна сота процента). 
У п.4.13 Кредитного договору обумовлено, що строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику, складає 30 (тридцять) календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 15.11.2024.
Крім того як встановлено судом із досліджених матеріалів цивільної справи, зокрема розрахунку заборгованості за Кредитним договором (а.с.56-62), ТОВ «Укр Кредит Фінанс» після 15.11.2024 не здійснювалося нарахування відповідачу відсотків за користування кредитом. 
Отже, предметом позовної вимоги про стягнення відсотків у розмірі 36 грн є їх розмір, що розрахований кредитодавцем у період часу з 17.10.2024 до 15.11.2024 включно (а.с.56-62). 
Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Суд, перевіривши нарахування позивачем розміру відсотків за користування відповідачем сумою кредиту, керуючись ст.627 ЦПК України, а також умовами Кредитного договору, встановив, що їх розмір визначений правильно. 
Так, за період строку кредитування, тобто з 17.10.2024 до 15.11.2024, розмір відсотків, які мала сплатити позивачу відповідач згідно умов Кредитного договору, становить 36 грн, який розраховується наступним чином: 12000 грн х 0,0001 = 1,2 грн (відсотки за 1 день користування кредитом); 1,2 грн х 30 днів (кількість днів між 17.10.2024 та 15.11.2024) = 36 грн)).
Отже, сукупний розмір відсотків, що підлягали сплаті відповідачем кредитодавцю ТОВ «Укр Кредит Фінанс», за період з 17.10.2024 до 15.11.2024, згідно положень Кредитного договору, складав 36 грн. Оскільки відповідач не здійснила сплату кредитодавцю відсотків за користування кредитним коштами, тому розмір відсотків, що лишилися позичальником несплаченим, складає 36 грн. Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитним коштами в сумі 36 грн є обгрунтованою і вмотивованою, а тому, такою, що підлягає до задоволення. 
Що стосується позовної вимоги про стягнення заборгованості зі сплати комісії за надання кредиту в сумі 2100 грн, то суд зазначає про таке.
Пунктом 4.7 Кредитного договору передбачено, що плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту. Тип процентної ставки за користуванням кредитом – фіксована. Процентна ставка за користуванням кредитом, зазначена у п. 4.10 договору, не може бути збільшена кредитодавцем в односторонньому порядку без письмової згоди позичальника. Тип комісії – одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту).
Із п.4.11 Кредитного договору суд встановив, що його сторони погодили те, що комісія за видачу кредиту становить 28.00 % (двадцять вісім цілих, нуль сотих відсотки(-ів)) від суми виданого кредиту. Нарахування комісії за видачу кредиту здійснюється на суму виданого за цим договором кредиту у день видачі кредиту. Позичальник зобов`язаний сплатити комісію за видачу кредиту не пізніше останнього дня першого базового періоду шляхом здійснення безготівкового переказу грошових коштів у складі обов`язкового платежу на банківський рахунок кредитодавця. Комісія за видачу додаткових грошових коштів у кредит також належить до комісії за видачу кредиту і може одноразово нараховуватись при кожному отриманні позичальником у кредит додаткових грошових коштів, якщо нарахування комісії за видачу додаткових грошових коштів передбачено відповідними додатковими угодами до цього договору, якими сторони оформили отримання позичальником у кредит додаткових грошових коштів. 
Водночас із рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10.06.2017.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 17.10.2024 (день укладення Кредитного договору), загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 17.10.2024 (день укладення Кредитного договору), до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Водночас Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 17.10.2024 (день укладення Кредитного договору), після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 17.10.2024 (день укладення Кредитного договору), Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Зважаючи на викладене, комісія за надання кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладений після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі №204/224/21 зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Як вбачається зі змісту Кредитного договору, відповідач погодила комісію за видачу кредиту в розмірі 28%, засвідчивши це своїм електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тоді як в Кредитному договорі не зазначено, а позивачем не надано суду доказів переліку послуг «за надання кредиту», їх погодження зі споживачем під час укладення означеного правочину.
Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем під час укладення Кредитного договору, тому положення означеного правочину щодо обов`язку позичальника сплачувати плату як комісію за надання кредиту є нікчемними відповідно до ч. 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Отже, у задоволенні позовної вимоги позивача щодо стягнення з відповідача комісії за надання кредиту в сумі 3360 грн слід відмовити.
Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача 6000 грн у рахунок заборгованості зі сплати штрафу, то суд зазначає про таке.
Частинами 1,2 ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Водночас ч.1 ст.550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Проте Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Тлумачення пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем);
3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки – звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань.
Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 910/10901/23, який, відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі.
Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і не скасований на час розгляду судом цієї справи.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоч умовами Кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником штрафу в розмірі, передбаченому п.8.2, 8.4 Кредитного договору, проте п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позичальники, у період воєнного стану, звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях.
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з позичальника неустойки у виді штрафу в період воєнного стану, а тому дійшов висновку, що в задоволенні позовної вимоги про стягнення штрафу в розмірі 6000 грн слід відмовити.
Водночас суд дійшов висновку про помилковість твердження позивача, що викладене у мотивувальній частині позову, в частині правових підстав для стягнення з відповідача неустойки у виді штрафу у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, а саме: з призми застосування до спірних правовідносин положень п.6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», з огляду на таке.
Станом на день укладення між сторонами Кредитного договору п.6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» був викладений у такій редакції: «У разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем».
Проте Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
У п.75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 (провадження № 14-188цс20) зроблено правовий висновок, якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми ЦК України.
Відтак до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме положення п.18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, а не п.6 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування».
У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про стягнення заборгованості за Кредитним договором є частково обгрунтованими, а відповідно такими, що підлягають до часткового задоволення.
Що стосується прохання позивача, викладеного у п.3 прохальної частини позовної заяви, про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, то суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із дослідженої платіжної інструкції №22277 від 03.04.2026 (а.с.9) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн (з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8). Інших доказів, понесених позивачем судових витрат, матеріали цивільної справи №712/5139/26 не містять.
З огляду на те, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за Кредитним договором у загальному розмірі 21396 грн, проте судом позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» задоволено частково, в розмірі 12036 грн, що складає 56,25% від ціни позову (12036 грн / 21396 грн), тому з відповідача на користь позивача, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 497,60 грн, тобто 56,25% від розміру сплаченого позивачем судового збору (2662,40 х 0,5625).
Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». 
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором підлягають задоволенню частково в розмірі 12 036 грн, з яких: 12 000 грн – заборгованість за основною сумою боргу, та 36 грн - заборгованість за відсотками. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1497,60 грн - судового збору, що визначений пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам. У іншій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 516, 527, 530, 610, 626-628, 634, 638, 1046, 1048-1049, 1054, п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України», ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.1, 8, 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування», ст.13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 247, 264, 265, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за договором про надання кредиту продукту «Credos» №1460-8182 від 17 жовтня 2024 року в розмірі 12 036 (дванадцять тисяч тридцять шість) гривень, з яких 12 000 (дванадцять тисяч) гривень – сума заборгованості за основною сумою боргу, та 36 (тридцять шість) гривень – сума заборгованості за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 1497 (одна тисяча чотириста дев`яносто сім) гривень 60 (шістдесят) копійок.
У іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Повне заочне рішення складене 20 липня 2026 року.

Сторони у справі:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», код ЄДРПОУ: 38548598, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий:	  	О.  В.  Петренко