Справа № 932/6847/26
Номер провадження 2/932/2406/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року          м. Дніпро
Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Леміщенко О.О., за участю секретаря судового засідання Маншиліна Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:
19 травня 2026 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду міста Дніпра засобами поштового зв`язку із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 06.10.2023 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за актовим записом № 1688. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Спільне життя між подружжям не склалося, на даний час, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї позивач вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам, а тому звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу.
Справу було зареєстровано 29 травня 2026 року в автоматизованій системі документообігу (Д-3).
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 червня 2026 року, справу було передано на розгляд судді Шевченківського районного суду міста Дніпра Леміщенко О.О.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 08 червня 2026 року було відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду.
Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її часті, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявсь належним чином. Звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, та просить розірвати шлюб.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи не здійснювався.
Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд вирішив наступне.
Щодо розірвання шлюбу.
Правовідносини по даній цивільній справі регулюються Сімейним Кодексом України.
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 06 жовтня 2023 року, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено шлюб, який зареєстрований Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 06 жовтня 2023 року за актовим записом № 1668. Після реєстрації шлюбу, прізвище дружини було змінено на « ОСОБА_4 ».
Як встановлено, сторони однією сім`єю не проживають, спільне домогосподарство не ведеться, шлюбні відносини припинені.
На час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду не пред`явлені. Таким чином, до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між ними неможливе.
У відповідності до положень статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки.
Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України.
Згідно зі ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України).
Згідно зі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими.
Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. 
Суд вважає за необхідне також роз`яснити сторонам, що згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Щодо вимог про зміну прізвища позивача на дошлюбне, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Таким чином положеннями чинного законодавства закріплено право особи відновити своє дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу.
Шлюб між подружжям може бути припинено внаслідок його розірвання органами державної реєстрації актів цивільного стану або на підставі рішення суду за спільною заявою подружжя або за заявою одного із подружжя.
У разі розірвання шлюбу в органах ДРАЦС питання відновлення дошлюбного прізвища вирішується при державному розірванні шлюбу.
Вирішення судом питання про прізвище, яке бажає мати той з подружжя, який змінював його під час державної реєстрації шлюбу, залежить від зазначення відповідних вимог у поданих до суду заяві або позові.
Отже, право подружжя після розірвання шлюбу взяти своє дошлюбне прізвище або залишити шлюбне належить йому при розірванні шлюбу як під час судового розгляду, так і в органі реєстрації актів цивільного стану.
Якщо шлюб між сторонами розривається в судовому порядку, а питання про повернення дошлюбного прізвища стороною не ставиться, і такий висновок не міститься в резолютивній частині рішення, орган реєстрації актів цивільного стану не може змінити прізвище на вимогу одного із подружжя в момент реєстрації розірвання шлюбу.
Таким чином, зміна шлюбного прізвища на дошлюбне або залишення на шлюбному прізвищі залежить виключно від волевиявлення особи, яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне.
Позивач в позовній заяві просила після ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 », що закріплено в положеннях ч.1 ст. 113 СК України, а тому суд вважає, що таку вимогу також слід задовольнити.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1331,20 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому, враховуючи що відповідачем було подано заяву про визнання позовних вимог до початку розгляду справи по суті, суд вирішує стягнути з відповідача 665,60 грн. судового збору на користь позивача. А другу частину судового збору відшкодувати позивачу з державного бюджету.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 263-280 ЦПК України, ст.ст.105 110-114 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу – задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 06 жовтня 2023 року за актовим записом № 1668.
Після розірвання шлюбу відновити ОСОБА_1 її дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 665,60 гривень (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Повернути ОСОБА_1 із державного бюджету сплачений судовий збір у розмірі 665,60 гривень (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено та підписано суддею 22 липня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя          О.О. Леміщенко