ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.09.2026 | Справа № 910/2280/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши матеріали господарської справи 

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства "Українська залізниця"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПОБУТБРУХТ" 
про стягнення 5432,55 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПОБУТБРУХТ» (далі- відповідач) про стягнення 5 432, 55 грн, з яких: 4 953, 21 грн. – пеня та 479, 34 грн. – 3 % річних (з урахуванням заяви про усунення недоліків позовної заяви).
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу металобрухту № Л/П-25449п/НЮ від 23.09.2025.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 позовну заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" - залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
11.03.2026 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову та характер спірних правовідносин, судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу – для подання відповіді на відзив.
При цьому, судом повідомлено відповідача, що останній протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі може подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі їх наявності).
20.03.2026 до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПОБУТБРУХТ" на позовну заяву, в якому відповідач, зокрема вказує, що позивач не скористався своїм правом на розірвання договору у зв`язку з порушенням відповідачем строку внесення попередньої оплати, продовжив виконання договору, а отже вчинив конклюдентні дії, якими погодився із зміною строку внесення попередньої оплати. Також відповідач вказує що позовна заява підписана лише одним представником, хоча у довіреності від 03.07.2025 встановлено правило двох підписів для всіх вихідних документів, оформлених представником. У зв`язку із чим відповідач просить суд застосувати норми Господарського процесуального кодексу України щодо підписання позовної заяви особою, яка не має права її підписувати та відмовити у задоволенні позовних вимог.
24.03.2026 через систему «Електронний суд» позивач подав відповідь на відзив в якій із посиланням на судову практику Верховного Суду, зокрема зазначив, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати від покупця оплати товару, сплати процентів за користування чужими грошовими коштами та інфляційних втрат, навіть якщо товар ще не був переданий у власність покупця. Також позивач зазначає, що відповідно до п.127 Статуту акціонерного товариства «Українська залізниця» правило двох підписів не застосовується до процесуальних документів, що подаються представником в межах судового провадження.
Щодо посилання відповідача на те, що позов, можливо, підписано особою, яка не має права одноосібно підписувати позовну заяву, суд зазначає наступне.
Позовна заява від 03.03.2026 у цій справі підписана представником позивача Кінцак С.Б. на підставі довіреності в порядку передоручення від 08.07.2025. 
Вказаною довіреністю від 08.07.2025 Акціонерне товариство «Українська залізниця» від імені якого на підставі довіреності, посвідченої 03.07.2025 приватним нотаріусом Ісаєнко О.В., діють перший заступник директора виконавчого регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» Федак Я.А., та заступник директора виконавчого регіональної філії з управління персоналом та соціальної політики регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» Кирда А.М., в порядку передоручення уповноважило адвоката Кінцак С.Б., зокрема, представляти інтереси АТ «Українська залізниця» у судах всіх інстанцій та юрисдикцій з усіма правами, що надані позивачу, в тому числі підписувати та подавати будь-які заяви, скарги, позовні заяви.
У довіреності від 03.07.2025 зазначено, що довіреності, правочини та інші вихідні документи вважаються належним чином укладеними (вчиненими) та мають юридичну силу для Філії, Довірителя та третіх осіб виключно у разі, коли вони укладені (вчинені) з дотриманням правила двох підписів. 
Довіреність в порядку передоручення від 08.07.2025 підписана двома представниками Федаком Я.А. та Кирдою А.М., як це і передбачено довіреністю від 03.07.2025.
При цьому, відповідно до ст.127 Статуту АТ «Українська залізниця» будь-які договори, довіреності, інші правочини та документи, а також банківські та фінансові документи від імені товариства, крім наказів щодо особового складу (крім наказів про призначення, звільнення, переведення), процесуальних документів, що подаються представником від імені товариства в межах судового (арбітражного), виконавчого, кримінального, адміністративного провадження, повинні, якщо інше не встановлено правлінням, бути підписані щонайменше двома особами: членами правління та/або іншими уповноваженими на це особами. Такі договори, довіреності, правочини та документи від імені товариства вважаються належним чином укладеними (вчиненими) та мають юридичну силу для товариства виключно в разі, коли вони скріплені двома підписами.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про наявність необхідного обсягу повноважень представника позивача Кінцак С.Б. на підписання позовної заяви у цій справі.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва –

ВСТАНОВИВ:

23.09.2025 між Акціонерним товариством «Українська залізниця» (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРПОБУТБРУХТ» (далі - покупець) укладено договір купівлі-продажу металобрухту № Л/П-25449п/НЮ (далі – договір), згідно умов пункту 1.1. якого продавець зобов`язується передати у власність, а покупець прийняти та оплатити металобрухт (брухт металів чорних вторинних згідно з діючим ДСТУ 4121:2022) (далі - товар).
Відповідно до п.1.2. договору загальна кількість товару становить 360,000 тонн.
У п.2.1. договору зазначено, що ціна Договору складається з сукупної вартості товару відповідно до Специфікації (Додаток 1 до Договору) та вартості послуг щодо організації навантаження товару відповідно до Специфікації(-й) щодо організації навантаження товару (Додаток 6 до Договору) та становить: вартість товару - 2916000,00 грн без ПДВ, вартість послуг щодо організації навантаження товару – 484021,44 грн, у тому числі ПДВ 80670,24 грн, загальна ціна Договору складає 3400021,44 грн. Відповідно до пункту 23 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України ПДВ на вартість товару не нараховується. Вартість товару визначається за результатами аукціону і зазначена в Специфікації до цього Договору (Додаток 1 до Договору). Вартість послуг щодо організації навантаження товару визначається продавцем і зазначена в Специфікаціях щодо організації навантаження товару (Додаток 6 до Договору). 
Згідно пункту 2.4 договору оплата вартості товару здійснюється покупцем трьома частинами у такому порядку:
2.4.1 Сума першої попередньої оплати 40%, яка становить 1166400,00 грн (без ПДВ), сплачується покупцем на поточний рахунок продавця, вказаний у реквізитах для розрахунків за товар, протягом 10 робочих днів з дати підписання сторонами договору на підставі надісланого продавцем рахунку.
2.4.2 Сума другої оплати 30%, яка становить 874800,00 грн (без ПДВ), сплачується покупцем на поточний рахунок продавця, вказаний у реквізитах для розрахунків за товар, протягом 5 робочих днів з дати надсилання продавцем відповідного рахунку.
2.4.3 Сума третьої оплати 30%, яка становить 874800,00 гри (без ПДВ), сплачується покупцем на поточний рахунок продавця, вказаний у реквізитах для розрахунків за товар, протягом 5 робочих днів з дати надсилання продавцем відповідного рахунку.
Кожна наступна оплата здійснюється покупцем після відвантаження товару на не менш ніж 80% від суми останньої попередньо здійсненої оплати відповідно до частин оплати як вказано в цьому пункті вище.
Пунктом 2.6 договору передбачено, що рахунки для оплати вартості товару та послуг щодо організації навантаження товару надсилаються покупцеві на адресу електронної пошти, що зазначена в реквізитах покупця в розділі 12 цього Договору. Продавець протягом 3 робочих днів з дати підписання сторонами Договору надає покупцю рахунки на оплату вартості товару у розмірі, визначеному у пунктах 2.4, 2.5 цього Договору, в залежності від етапу оплати.
Відповідно до п. 5.2 договору за порушення покупцем строків оплати за товар та/або послуги щодо організації навантаження товару, визначених пунктами 2.4, 2.5, цього Договору, продавець має право стягнути з покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення виконання зобов`язання, за кожен день прострочки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. За порушення покупцем строків надання листа-повідомлення відповідно до п. 3.7 цього Договору, продавець має право стягнути з покупця штраф у розмірі 0,1% від ціни Договору за кожен випадок порушення.
23.09.2025 позивачем було направлено на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпобутбрухт" рахунок №25/001 від 23.09.2025 на суму 1166400,00 грн для оплати попередньої оплати за металобрухт згідно п. 2.4.1 договору.
Відповідачем було сплачено на підставі рахунку №25/001 від 23.09.2025 попередню оплату за металобрухт згідно п. 2.4.1 Договору 13.10.2025 у розмірі 1166400,00 грн, що підтверджується інформацією АТ «Ощадбанк» про надходження коштів на рахунки позивача за період з 13.10.2025 по 13.10.2025.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач порушив свої зобов`язання за договором щодо терміну здійснення першої попередньої оплати, передбаченої п.2.4.1 договору на 5 днів, у зв`язку із чим позивачем згідно п.5.2. договору нараховано відповідачу пеню у розмірі 4953,21 грн та згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України 3% річних у розмірі 479,34 грн.
Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору Л/П-25449п/НЮ від 23.09.2025, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.
Так, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч.2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 статті 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.
Згідно п. 2.4.1 договору відповідач був зобов`язаний перерахувати Акціонерному товариству "Українська залізниця" суму першої попередньої оплати 40%, яка становить 1166400,00 (без ПДВ) протягом 10 робочих днів з дати підписання сторонами Договору на підставі надісланого продавцем рахунку.
З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що позивач свій обов`язок, визначений п.2.6. договору виконав належним чином та 23.09.2025 надіслав на електронну адресу відповідача рахунок №25/001 від 23.09.2025 на суму 1166400,00 грн.
Відповідно до ст.253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Отже, враховуючи що договір підписано сторонами 23.09.2025, то Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпобутбрухт" мало сплатити Акціонерному товариству "Українська залізниця" суму першої попередньої оплати у розмірі 1166400,00 грн до 07.10.2025 включно.
Однак, відповідач перерахував позивачу попередню оплату за товар у розмірі 1166400,00 грн 13.10.2025, що підтверджується інформацією АТ «Ощадбанк» про надходження коштів на рахунки позивача за період з 13.10.2025 по 13.10.2025, тобто з порушенням строку, визначеного п.2.4.1. договору.
Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на правові позиції Верховного Суду у постановах від 14.03.2018 у справі №903/333/17 та від 20.05.2019 у справі №908/523/18, та вказує, що згідно статті 538 Цивільного кодексу України у разі нездійснення покупцем попередньої оплати товару, зобов`язання продавця щодо поставки товару не виникає, а нездійснення ним на свій ризик поставки товару без попередньої оплати, не надає продавцю права вимагати оплати такого товару.
Відповідач зазначає, що позивач не скористався своїм правом на розірвання договору і продовжив його виконання після отримання сум попередньої оплати, що, на думку позивача, свідчить про погодження Акціонерним товариством "Українська залізниця" зміни строків внесення попередньої оплати
Проте, суд вважає такі твердження відповідача необґрунтованими, виходячи з наступного.
Відповідно до умов ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Пунктом 11.2 договору передбачено, що усі зміни та доповнення до цього договору вносяться шляхом підписання сторонами додаткових угод до договору та є дійсними тільки у випадку, коли вони здійснені у письмовій формі та підписані уповноваженими представниками обох сторін.
У той же час, матеріали справи не містять доказів укладення сторонами додаткової угоди до Договору, якою б вносились зміни стосовно строків внесення покупцем попередньої оплати.
Посилання відповідача на правові позиції Верховного Суду у постановах від 14.03.2018 у справі №903/333/17 та від 20.05.2019 у справі №908/523/18 суд не бере до уваги, оскільки зазначена судова практика не є релевантною, враховуючи що у цих справах предметом спору є стягнення попередньої оплати в одному випадку у зв`язку з не поставкою товару, а в іншому - у зв`язку з невнесенням попередньої оплати у повному обсязі. При цьому, у справі що розглядається спір виник у зв`язку з порушенням відповідачем строку внесення попередньої оплати за товар, у зв`язку із чим позивачем нараховано відповідачу пеню та 3% річних.
Крім цього, суд зауважує, що у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк частина 3 ст. 538 Цивільного кодексу України надає другій стороні право, а не обов`язок зупинити виконання свого обов`язку або відмовитися від його виконання у разі порушення або очікуваного порушення свого зобов`язання з боку іншої сторони.
Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку що відповідач порушив зобов`язання визначене в п.2.4.1 договору, сплативши з простроченням на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" суму попередньої оплати.
Отже, враховуючи умови п. 2.4.1 договору та приписи ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, суд зазначає, що граничний строк внесення попередньої оплати настав 07.10.2025 та, починаючи з 08.10.2025 відбулося прострочення виконання грошового зобов`язання.
Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Відповідно до п. 5.2 договору за порушення покупцем строків оплати за товар та/або послуги щодо організації навантаження товару, визначених пунктами 2.4, 2.5, цього Договору, продавець має право стягнути з покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення виконання зобов`язання, за кожен день прострочки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України “Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань” №14 від 17.12.2013 року). 
Судом перевірено правильність наданого позивачем розрахунку пені та 3% річних і встановлено, що останні відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема, проведені з урахуванням моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов`язання та за відповідний період прострочення.
Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з внесення попередньої оплати, в силу положень ст.ст. 611, 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню з відповідача 4953,21 грн – пені за період з 08.10.2025 по 12.10.2025 та 479,34 грн – 3 % річних за період з 08.10.2025 по 12.10.2025.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства "Українська залізниця" підлягають задоволенню повністю.
Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства "Українська залізниця" – задовольнити. 
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпобутбрухт" (03061, м. Київ, вул. Шепелєва Миколи, буд. 6, офіс 105/1; ідентифікаційний код - 45094586) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код - 40075815) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (79007, Львівська обл., м. Львів, вул. Гоголя, буд. 1; ідентифікаційний код ВП - 40081195) пеню у розмірі 4953 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят три) грн 21 коп., 3% річних у розмірі 479 (чотириста сімдесят дев`ять) грн 34 коп та 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп - судового збору.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили. 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Щербаков