ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1970/22  Номер провадження 33/814/14/26 | Головуючий у 1-й інстанції Грошова Н. М.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2026 року | м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Голиш Ю.О., представника Полтавської митниці Державної митної служби України – Крилова О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Полтавської митниці Державної митної служби України - Крилова О.О., на постанову Подільського районного суду м. Полтава від 28 червня 2023 року,
ВСТАНОВИВ:
Цією постановою щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
закрито провадження у справі про порушення митних правил за ч.6 ст.470 Митного Кодексу України (далі - МК України) на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
Ухвалене рішення місцевий суд мотивував тим, що:
- ч.6 ст.470 МК України набула чинності 22 серпня 2019 року, а тому ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за вказаною частиною статті, оскільки згідно зі ст.58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення;
- протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не дають підстав уважати, що дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відрізнялися між собою в часі, також немає доказів того, що суб`єктивна сторона порушення змінилася чи переривалася у часі до, під час або після набрання чинності новими положеннями ч.6 ст.470 МК України;
- оскільки розділити суб`єктивну сторону правопорушення неможливо, то неможливо розмежувати порушення, передбачені попередньою редакцією ч.3 ст.470 МК України та ч.6 ст.470 МК України;
- є відсутніми законні підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_1 з ч.6 ст.470 МК України на ч.3 ст.470 МК України, оскільки відповідно до ч.1 ст.522 МК України до внесення змін Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» №2612-VIII від 08 листопада 2018 року, розгляд зазначених справ був віднесений до повноважень органів доходів і зборів;
- інформація щодо недоставлення транспортного засобу ОСОБА_1 до митного органу призначення по сплину десятиденного строку містилась у програмно-інформаційному комплексі ДМСУ, а тому була відомою митному органу станом на 2018 рік, однак протокол щодо ОСОБА_1 за порушення митних правил в редакції закону, яка діяла на той час та яка передбачала більш м`яке стягнення за вчинені ним дії, складений не був, що не залежало від волевиявлення ОСОБА_1 ;
- ч.6 ст.470 МК України на час ввезення транспортного засобу «AUDI A4», н.з. НОМЕР_1 , не діяла, не була передбачена законом як окремий склад правопорушення та посилює відповідальність за адміністративні правопорушення порівняно з попередньою редакцією ст.470 МК України, у зв`язку з чим притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.6 ст.470 МК України в чинній наразі редакції не узгоджується з положеннями закону.
За змістом протоколу про адміністративне правопорушення митним органом ставиться у вину ОСОБА_1 порушення ним митних правил за таких обставин.
21 травня 2018 року ОСОБА_1 в зоні діяльності Чернігівської митниці ввіз на митну територію України в режимі «Транзит» автомобіль «AUDI A4», н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .
Станом на 14 лютого 2022 року зазначений вище автомобіль, вартістю 
1 500 Євро (47 966 гривень 55 копійок), до митного органу призначення не був доставлений і ОСОБА_1 перевищив установлений ч.1 ст.95 МК України строк доставки даного транспортного засобу особистого користування, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення більше ніж на тридцять діб.
Такі дії ОСОБА_1 митним органом кваліфіковані за ч.6 ст.470 МК України.
За змістом апеляційної скарги представник Полтавської митниці Державної митної служби України - Крилов О.О., просить скасувати постанову Подільського районного суду м. Полтава від 28 червня 2023 року, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України, й накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 гривень, або конфіскації предмету правопорушення – транспортного засобу «AUDI A4», н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , вартістю 47 966 гривень 55 копійок, у разі накладення адміністративного стягнення у вигляді конфіскації цього автомобіля та неможливості його конфіскації – стягнути із ОСОБА_1 вартість даного транспортного засобу, що становить 47 966 гривень 55 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: доказами в матеріалах справи доведено те, що ОСОБА_1 перевищив установлений ч.1 ст.95 МК України строк доставки транспортного засобу особистого користування, а саме автомобіля «AUDI A4», н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення більше ніж на 30 діб, чим вчинив порушення митних правил, передбачене ч.6 ст.470 МК України, яке було виявлене 14 лютого 2022 року співробітником Полтавської митниці (дата складання протоколу про адміністративне правопорушення), та дії ОСОБА_1 мають бути кваліфіковані саме за цією нормою закону; незважаючи на прийняття та набрання чинності законом, який диференціював порушення транзитного доставлення транспортних засобів, ОСОБА_1 до моменту виявлення правопорушення (14 лютого 2022 року) й станом на момент подання апеляційної скарги своє зобов`язання не виконав і продовжив протиправну бездіяльність, тобто вчинене ним правопорушення має триваючий характер.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 завчасно належним чином повідомлявся про місце, дату й час апеляційного розгляду всіма можливими засобами й способами, виходячи з наявних у матеріалах справи й отриманих на запити даних, а саме:
- шляхом направлення судового повідомлення за адресою проживання ОСОБА_1 , що підтверджуються даними про рух поштового відправлення;
- в оголошенні, розміщеному на офіційному веб-сайті Полтавського апеляційного суду, адресованому ОСОБА_1 .
Також у відповідь на запити апеляційний суд отримав інформацію про відсутність у державних реєстрах відомостей щодо: актових записів про шлюб і смерть ОСОБА_1 ; виїзд ОСОБА_1 за межі території України; перебування ОСОБА_1 на обліку як безробітного; особи ОСОБА_1 в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового страхування. Водночас отримано дані про перебування ОСОБА_1 на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Інших даних щодо особи ОСОБА_1 , в тому числі його контактних даних матеріали справи не містять та у відповідь на запити суду апеляційної інстанції не повідомлено.
ОСОБА_1 в жодне з призначених апеляційним судом судових засідань не з`явився, причини неявки не повідомив і клопотань про відкладення апеляційного розгляду від нього не надходило.
Тому, враховуючи наведені вище обставини й положення ч.6 ст.294 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає розгляду по суті.
Суд апеляційної інстанції заслухав думку представника митного органу на підтримку апеляційної скарги, вивчив матеріали справи, проаналізував доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про таке.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Доводи апелянта про безпідставне закриття першою судовою інстанцією провадження щодо ОСОБА_1 за ч.6 ст.470 МК України у зв`язку з відсутністю складу цього адміністративного правопорушення та доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 КК України, є обґрунтованими.
Відповідно до ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
При розгляді справи підлягають з`ясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують її відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.489 Митного Кодексу України та ст.280 КУпАП).
Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).
Однак місцевий суд не дотримався вказаних вище вимог закону, належним чином не проаналізував положення законодавства, не врахував практику Верховного Суду у відповідних правовідносинах, здійснив неправильне застосування норм матеріального права та, як наслідок, дійшов помилкового висновку про необхідність закриття провадження щодо ОСОБА_1 за ч.6 ст.470 МК України у зв`язку з відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.
На підставі п.3 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову місцевого суду та прийняти нову постанову.
За змістом ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Положеннями ст.90 МК України встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно зі ст.95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення 10 діб, а в разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб.
Диспозицією ч.6 ст.470 МК України передбачено відповідальність, зокрема, за перевищення встановленого ст.95 МК України строку доставки транспортних засобів особистого користування більше ніж на тридцять діб.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення – порушення митних правил, передбачене ч.6 ст.470 МК України, а саме перевищення встановленого ст.95 МК України строку доставки транспортного засобу особистого користування більше ніж на тридцять діб, за таких обставин.
21 травня 2018 року ОСОБА_1 в зоні діяльності Чернігівської митниці ввіз на митну територію України в режимі «Транзит» автомобіль «AUDI A4», н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .
Станом на 14 лютого 2022 року зазначений вище автомобіль до митного органу призначення не був доставлений і ОСОБА_1 , діючи з прямим умислом, перевищив установлений п.1 ч.1 ст.95 МК України строк доставки даного транспортного засобу особистого користування, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення більше ніж на тридцять діб.
Апеляційний суд зазначені вище дії ОСОБА_1 кваліфікує за ч.6 ст.470 МК України як перевищення встановленого ст.95 МК України строку доставки транспортного засобу особистого користування більше ніж на тридцять діб.
Такий висновок підтверджується наявними в матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми та взаємозв`язаними доказами.
Згідно з протоколом про порушення митних правил №0025/80600/22 21 травня 2018 року ОСОБА_1 в зоні діяльності Чернігівської митниці ввіз на митну територію України в режимі «Транзит» автомобіль «AUDI A4», н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .
Станом на 14 лютого 2022 року зазначений вище автомобіль, вартістю 1 500 Євро (47 966 гривень 55 копійок), до митного органу призначення не був доставлений і ОСОБА_1 перевищив установлений ч.1 ст.95 МК України строк доставки даного транспортного засобу особистого користування, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення більше ніж на тридцять діб (а.с.2-4).
Наведені вище обставини об`єктивно підтверджуються витягом із бази даних програмно-інформаційного комплексу автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор», із якої вбачається те, що 21 травня 2018 року о 03 годині 42 хвилини ОСОБА_1 в зоні діяльності Чернігівської митниці на митну територію України через канал «Зелений коридор» у режимі «Транзит» ввіз автомобіль «AUDI A4», н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який у подальшому, в тому числі станом, на момент виявлення правопорушення - 14 лютого 2022 року, до митного органу призначення не був доставлений. ОСОБА_1 перевищив установлений ч.1 ст.95 МК України строк (тривалістю 10 діб) доставки до митного органу призначення даного транспортного засобу особистого користування, який належить до категорії автомобільного транспорту, більше ніж на тридцять діб. У тому числі станом, на момент виявлення правопорушення - 14 лютого 2022 року, даний автомобіль за межі митної території України вивезений не був, у інший митний режим не переміщений, будь-які інші митні документи після 21 травня 2019 року щодо нього не оформлювалися, а також ОСОБА_1 чи інша особа не зверталися до митного органу з приводу факту аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб щодо транспортного засобу «AUDI A4», н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 (а.с.5).
У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 митних правил, Полтавською митницею направлено до УПП у Полтавській області ДПП орієнтування щодо розшуку та затримання вказаного вище автомобіля (а.с.14).
При цьому, перевіркою матеріалів справи не встановлено та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, не надано даних, які би свідчили про переміщення транспортного засобу «AUDI A4», н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , в інший митний режим, факт аварії, дії обставин непереборної сили чи вчинення протиправних дій третіми особами щодо даного автомобіля.
Таким чином, викладені вище обставини свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 всіх ознак об`єктивної та суб`єктивної сторін адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України.
Отже, наведені вище докази безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів не встановлено.
Окрім того, суд першої інстанції в прийнятій постанові визнав доведеним і встановив те, що:
- 21 серпня 2018 року о 03 годині 42 хвилини ОСОБА_1 через пункт пропуску UA102040 ввезений на митну територію України автомобіль «AUDI A4», н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_3 , для особистого користування, в митному режимі «транзит», тобто оформлений зі звільненням від сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів, лише з метою транзиту через митну територію України;
- з дати ввезення зазначений вище автомобіль митний кордон не перетинав та з митної території України не виїжджав;
- відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили чи протиправних дій третіх осіб, виданих компетентними органами (установами) та засвідчених у встановленому порядку, до митних органів надано не було, дані відомості в матеріалах справи відсутні.
- також відсутня інформація про оформлення транспортного засобу в будь-якому іншому митному режимі чи оформлення на будь-яких митних документах.
Таким чином, із викладеного вище вбачається, що місцевий суд визнав доведеними та встановив всі обставини, які свідчать про те, що такі протиправні дії ОСОБА_1 охоплюються диспозицією ч.6 ст.470 МК України.
Разом з цим, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад порушення митних правил, передбаченого ч.6 ст.470 МК України, пославшись на те, що ця норма закону набула чинності 22 серпня 2019 року, на час ввезення транспортного засобу «AUDI A4», н.з. НОМЕР_1 , не діяла, не була передбачена законом як окремий склад правопорушення та посилює відповідальність за адміністративні правопорушення порівняно з попередньою редакцією ст.470 МК України, а тому ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за вказаною частиною статті, оскільки згідно зі ст.58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Однак зазначене вище є неправильним застосуванням норм матеріального права.
Насамперед для правильного визначення поняття часу вчинення правопорушення та закону, який підлягає застосуванню, необхідним було з`ясувати, чи є правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 одиничним, чи триваючим, що місцевим судом зроблено не було.
Триваючими адміністративними правопорушеннями є правопорушення, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, які припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у їх невиконанні особи до відповідальності.
Такі правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі в стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.
Триваючими слід вважати правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов`язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.
Діяння (бездіяльність) особи щодо перевищення встановленого ст.95 МК України строку доставки товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, характеризуються тривалим невиконанням встановленого МК України обов`язку. Вчиняючи такі діяння, особа перебуває в стані триваючого, безперервного порушення закону, яке проявляється у вигляді протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку, через це відповідне порушення не є таким, що носить разовий характер, а є триваючим.
Невивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов`язок вивезення за межі митної території протягом строку, тривалістю 10 діб, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку.
Наведений вище підхід відповідає правовій позиції, яка міститься в постанові Верховного Суду від 20 грудня 2024 року у справі №751/2179/16-а.
Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
Частинами 1, 2, 3 ст.3 МК України регламентовано, що при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.
У разі якщо законодавством України передбачена можливість виконання митних формальностей без подання митної декларації, застосовуються норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день виконання таких формальностей.
Норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.
При цьому, згідно із системним аналізом норм матеріального права часом вчинення правопорушення визнається час вчинення особою протиправної дії або бездіяльності.
Тобто до події, факту застосовується той закон, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення, які є винятком із цього правила, полягають у тому, що не може застосовуватися адміністративна відповідальність за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення, та не може застосовуватися більш сувора адміністративна відповідальність, ніж та, яка могла бути застосована в той час, коли правопорушення було вчинено, а якщо після вчинення правопорушення законом встановлюється менш сувора адміністративна відповідальність або адміністративна відповідальність скасовується взагалі, дія цього закону поширюється на особу.
Триваюче ж правопорушення має місце там, де протиправна діяльність триває безперервно протягом певного часу.
Особливими ознаками триваючих правопорушень є тривалість, яка полягає у тому, що правопорушення може вчинятися протягом достатньо великого проміжку часу, та безперервність, яка характеризується відсутністю розривів, проміжків у вчиненні триваючого правопорушення.
Оскільки при триваючому правопорушенні особа вчиняє один раз певну дію та впродовж тривалого часу перебуває безперервно в протиправному стані, для цього виду правопорушень характерним є неспівпадіння моменту закінчення складу правопорушення і моменту фактичного завершення протиправних дій.
У поняття «час вчинення триваючого правопорушення» має включатися увесь проміжок часу, протягом якого особа безперервно вчиняла триваюче діяння на стадії закінченого правопорушення.
Завершення триваючого правопорушення - це день його припинення за волею або всупереч волі винного, в тому числі викриття особи у вчиненні правопорушення.
Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.6 ст.470 МК України, є триваючим і в даному випадку йдеться про ухилення, тобто тривале невиконання обов`язку, передбаченого МК України.
Зі встановлених фактичних обставин справи вбачається, що 21 травня 2018 року ОСОБА_1 в зоні діяльності Чернігівської митниці на митну територію України через канал «Зелений коридор» у режимі «Транзит» ввіз автомобіль «AUDI A4», н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , і затим безпідставно та в порушення вимог закону перевищив установлений п.1 ч.1 ст.95 МК України строк (тривалістю 10 діб) доставки до митного органу призначення даного транспортного засобу (автомобіля) особистого користування, більше ніж на тридцять діб. Це порушення було виявлено митним органом 14 липня 2022 року й у тому числі станом на цю дату вказаний вище автомобіль до митного органу призначення ОСОБА_1 безпідставно й у порушення вимог закону не був доставлений. До 14 липня 2022 року ОСОБА_1 перебував у безперервному стані протиправної бездіяльності, оскільки навіть станом на цю дату свій обов`язок, передбачений МК України, не виконав.
Таким чином, днем припинення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення є 14 липня 2022 року (день викриття ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення).
Відповідальність за недоставлення транспортного засобу до митного орану призначення передбачена ст.470 МК України. З моменту набрання чинності МК України зміст ст.470 МК України становив три частини, кожна з яких визначала окремий склад порушення митних правил, зокрема, ч.3 ст.472 МК України встановлювалася відповідальність за перевищення встановленого ст.95 МК України строку доставки товарів (до яких віднесено, зокрема, транспортні засоби особистого користування) більше ніж на десять діб.
Законом України №2612-VIII від 08 листопада 2018 року, який набрав чинності 25 листопада 2018 року, було внесено зміни до ст.470 МК України та в ч.6 ст.470 МК України викладено відповідальність, зокрема, за перевищення встановленого ст.95 МК України строку доставки транспортних засобів особистого користування більше ніж на тридцять діб (п.8 розділу І Закону України №2612-VIII від 08 листопада 2018 року).
Відповідно до п.1 розділу ІІ. Прикінцеві положення Закону України №2612-VIII від 08 листопада 2018 року цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 7 і 8 розділу І та підпункту 1 пункту 2 розділу II цього Закону, які набирають чинності через 270 днів з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.
Таким чином, ч.6 ст.470 МК України набрала чинності та була включена до МК України 22 серпня 2019 року.
Подальші зміни до диспозиції ч.6 ст.470 МК України не є такими, що скасовують чи пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , чи змінюють зміст і характер дій, за яку МК України передбачено адміністративну відповідальність.
Отже, обов`язок дотримання встановленого ст.95 МК України строку доставки транспортного засобу особистого користування до митного органу призначення існував у всіх редакціях положень МК України, у тому числі частин ст.470 МК України.
ОСОБА_1 продовжував вчиняти порушення митних правил, не виконуючи передбачений МК України обов`язок, до 14 липня 2022 року.
На момент вчинення і припинення (виявлення) ОСОБА_1 триваючого адміністративного правопорушення, яке було припинено (виявлено) 14 липня 2022 року, частина 6 ст.470 МК України діяла та встановлювала відповідальність за вчинене ОСОБА_1 порушення митних правил.
Тому дії ОСОБА_1 мають бути кваліфіковані за нормою закону, чинною на момент вчинення (завершення) ним правопорушення, тобто за ч.6 ст.470 МК України.
У разі вчинення триваючого правопорушення застосовується закон про адміністративну відповідальність за порушення митних правил, який був чинним на момент його закінчення, і в цьому випадку зворотна дія в часі закону про адміністративну відповідальність за порушення митних правил не застосовується, адже вона можлива лише в разі зміни закону саме після завершення вчиненого правопорушення.
Верховий Суд вже неодноразово наголошував на тому, що в разі продовження вчинення правопорушення після набрання чинності більш суворим законом, застосуванню підлягає саме цей закон. Тож якщо триваюче правопорушення, яке охоплюється диспозицією ч.6 ст.470 МК України, було закінчене після набрання 22 серпня 2019 року чинності ч.6 ст.470 МК України, то застосування ч.3 ст.470 МК України в попередній редакції МК України до даного правопорушення є неможливим.
Такий підхід щодо дії закону в часі узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду (постанови від 11 листопада 2021 року у справі №220/1260/20 та від 28 квітня 2026 року у справі №159/140/24).
У зв`язку з цим мотиви суду першої інстанції про те, що застосування в даній справі ч.6 ст.470 МК України порушує закріплений у ст.58 Конституції України принцип зворотної дії закону в часі є необґрунтованими, так як указана норма МК України розповсюджується на діяння, вчинене та виявлене після набрання нею чинності (пряма дія закону в часі).
Таким чином, оскільки вчинене ОСОБА_1 правопорушення є триваючим, суд першої інстанції помилково не застосував положення ч.6 ст.470 МК України в редакції, чинній на час припинення (виявлення) такого порушення.
За таких обставин, висновок місцевого суду про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України, є неправильним, а тому оскаржувану постанову належить скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення (порушення митних правил), передбаченого ч.6 ст.470 МК України.
Відповідно до ч.1 ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст.522 цього Кодексу розглядаються судами, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.
Учинене ОСОБА_1 порушення митних правил, передбачене ч.6 ст.470 МК України, було виявлене митним органом 14 лютого 2022 року, що констатується і самим апелянтом.
24 червня 2022 року Полтавською митницею направлено до суду протокол із додатками щодо ОСОБА_1 за ч.6 ст.470 МК України, який того ж дня був зареєстрований у суді першої інстанції. З цього дня було розпочато судове провадження (розгляд справи судом) і строк накладення адміністративного стягнення зупинився (а.с.25-27).
За постановою місцевого суду від 16 вересня 2022 року справу щодо ОСОБА_1 за ч.6 ст.470 МК України направлено до Полтавської митниці на додаткову перевірку. Відповідно з 16 вересня 2022 року поновився перебіг строку накладення адміністративного стягнення, оскільки судове провадження після повернення справи на додаткову перевірку не здійснюється (а.с.38-40).
25 листопада 2022 року після проведення додаткової перевірки Полтавською митницею направлено протокол із додатками щодо ОСОБА_1 за ч.6 ст.470 МК України, який того ж дня був зареєстрований у суді першої інстанції, та з цього дня знову розпочалося судове провадження (розгляд справи судом) і строк накладення адміністративного стягнення зупинився (а.с.61-64).
Таким чином, шестимісячний строк із моменту виявлення митним органом вчиненого ОСОБА_1 порушення митних правил, передбачений ч.1 ст.467 МК України (з вирахуванням періоду судового провадження, на який строк накладення адміністративного стягнення зупинвся), закінчився станом на момент повторного направлення до місцевого суду протоколу з додатками щодо ОСОБА_1 за ч.6 ст.470 МК України.
Тому на ОСОБА_1 не може бути накладене адміністративне стягнення і провадження у справі щодо нього підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про порушення митних правил строків, передбачених ст.467 МК України.
Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.294 КУпАП, ч.5 ст.529 МК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника Полтавської митниці Державної митної служби України - Крилова Олександра Олександровича, задовольнити частково.
Постанову Подільського районного суду м. Полтава від 28 червня 2023 року щодо ОСОБА_1 скасувати.
Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення (порушення митних правил), передбаченого ч.6 ст.470 Митного Кодексу України.
Провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.6 ст.470 Митного Кодексу України закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення (про порушення митних правил) строків, передбачених ст.467 Митного Кодексу України.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду       О.М. Корсун