Справа № 279/4067/26
Номер рядка звіту 45
Провадження № 2/279/2727/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" вересня 2026 р. 

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого-судді Невмержицької О.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до Приватного підприємства "Укрпалетсистем", третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, - 

В С Т А Н О В И В :  

Позивач, в інтересах якої діє представник - адвокат Соколовський В.Л. звернулась до суду з позовом до Приватного підприємства "Укрпалетсистем" про відшкодування моральної шкоди. 
В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 14.08.2025 близько о 09 год. 40 хв., водій ОСОБА_3 керуючи автопоїздом «Mercedes Benz» р.н. НОМЕР_1 в складі з напівпричепа «Winton» р.н. НОМЕР_2 виконуючи маневр лівого повороту при виїзді з прилеглої території ПП «Укрпалетсистем» на головну проїзну частину дороги Білокоровицьке шосе в м. Коростень, Житомирської області здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався з права на ліво відносно руху автопоїзда. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці події. За фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди Коростенським РУП ГУНП в Житомирській області до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за № 12025060490000605. 26.12.2025 постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Житомирській області майором поліції Собиль О.О. кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Унаслідок загибелі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, їй як матері, яка є близьким родичем померлого було завдано моральної шкоди, у зв`язку з чим у неї виникло право на її відшкодування. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди, а саме 14.08.2025 цивільно-правова відповідальність водія автопоїзда марки «Mercedes Benz» р.н. НОМЕР_1 у складі напівпричепа «Winton» р.н. НОМЕР_2 була застрахована у ПАТ «Страхова група «ТАС» відповідно до полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №227217792 та №227216755. З метою отримання страхового відшкодування у зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_4 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вона звернулася до ПАТ «Страхова група «ТАС» із відповідною заявою. За результатами розгляду заяви ПАТ «Страхова група «ТАС» здійснило страхову виплату на її користь в розмірі 206 240 грн., яка складається з шкоди пов`язаної зі смертю потерпілого згідно з п. 25.3 ст. 25 Закону Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 200 000 грн. та витрати на поховання – 6 240 грн. Однак, сума відшкодування, яку здійснив страховик, значно менша, ніж та, яку було їй завдано, тому вона звертається до суду із позовом до власника транспортного засобу, яким спричинено ДТП та роботодавця працівника, яким під час виконання службових (посадових) обов`язків спричинено смерть потерпілого, за відшкодуванням решти розміру заподіяної моральної шкоди. 
Загибель сина стала для неї тяжкою та непоправною втратою, що спричинила значні душевні страждання, емоційний біль та глибокі переживання. Вона була тісно пов`язана із загиблим сімейними та емоційними відносинами, підтримувала з ним постійний контакт, брала участь у його житті та розраховувала на подальше спілкування і взаємну підтримку. Після смерті сина вона зазнала сильного психологічного потрясіння, перебуває у стані тривалої пригніченості, відчуває постійний душевний біль, втрату життєвої рівноваги та емоційної підтримки. Подія істотно вплинула на її повсякденне життя та психоемоційний стан. Моральна шкода полягає у глибоких душевних переживаннях, пов`язаних із втратою близької людини, руйнуванням сімейних зв`язків, постійним почуттям смутку, безпорадності та психологічної травми, наслідки якої мають тривалий характер. Внаслідок смерті сина їй завдано значної моральної шкоди, що полягає у глибоких душевних стражданнях, спричинених непоправною та безповоротною втратою найближчої людини. Вона зазнала і продовжує зазнавати тяжких моральних переживань, пов`язаних із усвідомленням втрати сина, з яким її пов`язували тісні родинні та емоційні зв`язки. Смерть сина позбавила її не лише моральної підтримки, турботи та уваги, а й можливості надалі підтримувати родинні стосунки, спілкуватися та розділяти з ним важливі події життя. Наслідки цієї втрати є незворотними та супроводжуватимуть її протягом усього життя. Загибель сина спричинила істотні негативні зміни в її особистому житті, порушила звичний уклад її життя та завдала душевного болю, який не може бути повністю усунутий або компенсований. Неможливо повною мірою оцінити глибину душевних страждань матері, спричинених втратою дитини, оскільки такий біль не має строку давності та не може бути усунутий з плином часу. Ці страждання мають довічний характер і супроводжуватимуть позивачку протягом усього її життя. Враховуючи характер і глибину моральних страждань, їх тривалість, незворотність наслідків втрати близької людини, а також істотність негативних змін у її житті, розмір завданої моральної шкоди вона оцінює у 1 200 000 грн. з яких 200000 грн. сплачено страховиком, тому просить стягнути з Приватного підприємства «Укрпалетсистем» на її користь моральну шкоду в розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень 00 копійок та понесені судові витрати.
Представник позивача в заяві до суду клопотав про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити, зазначивши, що 14.08.2025 р. за участі водія ПП «Укрпалетсистем» ОСОБА_3 мала місце дорожньо-транспортна подія, внаслідок якої пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події. В цей же день до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено інформацію про початок досудового розслідування за кримінальним провадженням №12025060490000605 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28б КК України. Старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Житомирській області майором поліції Собилем О.О. винесено постанову про закриття кримінального провадження Нормативною підставою для вказаного рішення слугувала п.2 ч.І ст.284 КПК України — встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Окрім іншого, в постанові зазначено, що за результатами проведеного із Третьої особою слідчого експерименту від 31.10.2025 р. водій ОСОБА_3 керував технічні справним а/п «Mercedes Benz» р/н НОМЕР_1 в складі з н/п «Winton» р/н НОМЕР_2 . Такий експериментально встановлено, що пішоход, встановлений в різних положеннях біля передньої частини тягача, з робочого місця водія автопоїзда ні через вітрове скло, ні через дзеркала не проглядається. Висновуючи, старшим слідчим в даній постанові зазначено, що у діях Третьої особи не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які б технічної точки зору перебували в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.Таким чином, постановою про закриття кримінального провадження підтверджені відсутність протиправної поведінки водія ПП «Украпалетсистем» ОСОБА_3 . Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо не самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Оскільки цивільно-правова відповідальність водії ОСОБА_3 була застрахована у ПАТ «Страхова група «ТАС», Позивач звернулась до вказаної страхової компанії із відповідною заявою. За результатом розгляду заяви здійснено страхову виплату на користь ОСОБА_1 у розмір 206 240 грн., в т.ч. 200 000 грн. моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілої фізичної особи та 6240 грн. на поховання. Згідно висновку судово-медичної експертизи №118 від 28.10.2025 р. по трупу ОСОБА_4 в крові та сечі виявлено етиловий спирт в концентрації 2,91 проміле та 5.37 проміле відповідно, що при житті відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння. Згідно інших досліджень вказана концентрація етилового спирту в крові потерпілого за життя відповідало б важкому (від 2,6 до 3,0 проміле), найбільш небезпечному з трьох ступенів сп`яніння, проявами якого є втрата орієнтування в часі та просторі, вестибулярні порушення, порушення свідомості та ін. Внаслідок проявів сильного алкогольного сп`яніння у Потерпілого існувала висока ймовірність втрати орієнтації в часі та просторі, вестибулярних порушень та вказана обставина перебувала у причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті внаслідок дтп. Отже, помилковим та безпідставним є висновок Позивача про те, що між дією джерела підвищеної небезпеки (ТЗ) водія ОСОБА_3 та настанням смерті ОСОБА_4 наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок.
Представник відповідача в задоволенні позову просить відмовити про, що вказав письмово.
Позивачем подано відповідь на відзив, в якому просить позовні вимоги задовольнити, так як саме по собі факт перебування ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння не може вказувати, що причиною ДТП і як наслідок смерті є стан алкогольного сп`яніння потерпілого. Відзив відповідача не містить належних та допустимих доказів того, що шкода настала внаслідок умислу чи вини ОСОБА_4 , а доводи про ймовірну втрату орієнтації є його припущенням. Пунктом 1 частини 2 статті 1167 УК України однозначно встановлено, що Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Третя особа ОСОБА_3 поянень щодо позову не подав, до суду не з`явився.
Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Судом установлено, що 14.08.2025 близько о 09 год. 40 хв., водій ОСОБА_3 керуючи автопоїздом «Mercedes Benz» р.н. НОМЕР_1 в складі з напівпричепа «Winton» р.н. НОМЕР_2 виконуючи маневр лівого повороту при виїзді з прилеглої території ПП «Укрпалетсистем» на головну проїзну частину дороги Білокоровицьке шосе в м. Коростень, Житомирської області здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався з права на ліво відносно руху автопоїзда. 
Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці події. За фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди Коростенським районним управлінням поліції Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за № 12025060490000605. 
26.12.2025 постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майором поліції Собиль О.О. кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 
На момент настання дорожньо-транспортної пригоди, а саме 14.08.2025 цивільно-правова відповідальність водія автопоїзда марки «Mercedes Benz» р.н. НОМЕР_1 у складі напівпричепа «Winton» р.н. НОМЕР_2 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» відповідно до полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №227217792 та №227216755.
З метою отримання страхового відшкодування у зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_4 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач звернулася до Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» із відповідною заявою. 
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 . Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» здійснило страхову виплату на її користь в розмірі 206 240 грн., яка складається з шкоди пов`язаної зі смертю потерпілого згідно з п. 25.3 ст. 25 Закону Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 200 000 грн. та витрати на поховання – 6 240 грн.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної шкоди (немайнової) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Крім того, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
За частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду, завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.
Потерпілий має подати докази, що підтверджують факт завдання шкоди внаслідок ДТП, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) викладено висновок, за яким "аналіз норм статей 1172 та 1187 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. 
Положеннями частини другої статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Частиною першою статті 1167 ЦК України встановлені загальні підстави відповідальності за заподіяну моральну шкоду. Згідно з цією нормою моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У частині другій цієї статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Однією з обов`язкових умов настання відповідальності є встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діянням особи та заподіянням шкоди, який полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.
По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а)позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цьогоне слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.05.2022 у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).
Абзац другий частини третьоїстатті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21)».
Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17, зокрема, дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).
Як вказано в постанові Верховного Суду від 14.02.2023 у справі № 944/1122/21: «під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану».
Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим мають однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. 
Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.
Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція завдавача шкоди.
Отже, для відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, достатньо лише трьох підстав: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. 
Таким чином, відсутність вини водія та закриття кримінального провадження стосовно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Врахувавши наведені вище вимоги закону, оцінивши характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань перенесених ОСОБА_1 , яка втратила сина, неможливість поновити попереднє становище внаслідок його загибелі, а також істотність вимушених змін у її житті і наслідків, що настали та негативно позначилися на її моральному стані, отриманих сум в рахунок відшкодування, суд керуючись вимогами розумності, виваженості та справедливості, дійшов до висновку про те, що розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000,00 грн. є достатнім, співмірним та справедливим, хоча і має суто умовний вираз, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю.
Доводи відповідача про те, що товариство не повинно нести відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки застрахувало свою відповідальність, а також немає причинного зв`язку з діями водія підприємства та заподіяною шкодою, є необґрунтованими.
У відповідності до положень ст.12,80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно положень ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.4,5,12,16,81,141,259,263-265,273 ЦПК України, ст.ст.23,1167,1168,1172, 1187 ЦК України, суд - 
У Х В А Л И В : 

Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з Приватного підприємства "Укрпалетсистем" на користь ОСОБА_1 200 000 (двісті тисяч) гривень моральної шкоди.
Стягнути з Приватного підприємства "Укрпалетсистем" на користь держави 3000 (три тисячі) гривень судового збору.
В решті відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.
У відповідності до положень ч.7 ст.265 ЦПК України призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 29.09.2026 року на 15 год. 30 хв.. 
Встановити позивачу строк до 21.09.2026 року для подання доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

Сторони:

Позивач – ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації/проживання:    АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач – Приватне підприємство УКРПАЛЕТСИСТЕМ, адреса місця знаходження: 11571, с.Ушомир, вул. Березюка, буд. 15, Коростенський район, Житомирська область, ЄДРПОУ 32285225.
Третя особа – ОСОБА_3 , адреса місця реєстрації/проживання:   АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: Невмержицька О.А.