ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2026 Справа № 914/1986/25(441/921/26) 

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:
за позовом:	Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»	
до відповідача:	ОСОБА_1 	
про:	стягнення 24496 грн. 18 коп. заборгованості	
в межах справи:	№ 914/1986/25	
про неплатоспроможність:	ОСОБА_1 	

Суддя Цікало А. І.
За участю секретаря Андріюк В. М.

Представники:
Позивача:	не з`явився	
Відповідача:	не з`явився	

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.07.2025 р. відкрито провадження у справі № 914/1986/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 ; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; керуючим реструктуризацією призначено арбітражного керуючого Гаврилюка Олександра Романовича.

23.04.2026 р. до Городоцького районного суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № LM380267446 від 16.11.2024 р. у розмірі 24496 грн. 18 коп. (з яких: 7099,84 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 13846,42 грн. – заборгованість за процентами; 3549,92 грн. – штраф/пеня)
Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 27.04.2026 р. справу № 441/921/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано до Господарського суду Львівської області для розгляду в межах справи № 914/1986/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
Справа № 441/921/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості надійшла до Господарського суду Львівської області 18.05.2026 р. за вх. № 1586.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.05.2026 р., зазначеній справі присвоєно єдиний унікальний номер 914/1986/25(441/921/26) та передано таку для розгляду судді Цікало А. І., в провадженні якого перебуває справа № 914/1986/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.05.2026 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 914/1986/25(441/921/26); постановлено справу № 914/1986/25(441/921/26) розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в межах справи № 914/1986/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 02.07.2026 р. 
Сторони були належно повідомленні про дату, час та місце цього засідання.
Сторони в судове засідання не з`явились, причин неявки не повідомили.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив таке:
16.11.2024 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптимальні кредити» (Товариство/Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Клієнт/Позичальник) укладено Договір кредитної лінії № LM380267446 (надалі – Кредитний договір), на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування Кредитом та Комісію за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому договорі.
Кредитний договір був укладений в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Кредитодавця на вебсайті, який діє під комерційним брендом «Limon Кредит».
Кредитний договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором в особистому кабінеті, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Фіксація підписання відбулася шляхом введення алфавітно-цифрового коду, надісланого від альфа-імені «BRGO» 16.11.2024р. 
Сума кредиту (загальний розмір ліміту), відповідно до п. 2.2 Кредитного договору, складає: 7100,00 гривень.
Згідно з п. 3.1 та п. 7.1 Кредитного договору, базовий строк кредитування (Дисконтний період), на який надається кредит, становить 45 календарних днів від дати отримання першого траншу. Гранична рекомендована дата повного повернення кредиту та сплати процентів встановлена сторонами — 31.12.2024 р. Кінцева дата повернення кредитної лінії за п. 7.3 встановлена до 16.12.2029 р., проте активний період нарахування узгоджених пільгових умов обмежувався саме першими 45 днями.
Відповідно до п. 1.4 та п. 8.3 Кредитного договору, тип процентної ставки — фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: Стандартна (базова) процентна ставка становить 0,98% за кожен день користування кредитом від суми залишку кредиту, що розраховано за формулою договору та становить 357,70% річних. Згідно з п. 8.7.2 Кредитного договору, Кредитодавець встановив дисконтну ставку на рівні тих самих 0,98% на день (знижка 0,00%). Орієнтовна загальна вартість кредиту за перші 45 днів користування (до 31.12.2024р.) разом із тілом кредиту зафіксована у п. 8.6 та становить 10586,10 грн.
Відповідно до п. 2.1, п. 2.2 та п. 5.1 Кредитного договору, кредит надається у безготівковій формі окремими Траншами (частинами ліміту) шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) 5355-17XX-XXXX-8777, яка була токенізована в особистому кабінеті згідно з п. 1.36 Договору.
На виконання умов Кредитного договору № LM380267446 від 16.11.2024 р. Кредитодавець перерахував на картковий рахунок Позичальника в АТ «Райффайзен банк» кошти в розмірі 7100,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 863411ф7-67са-4f4d-92c4-dbf885940a02.
ОСОБА_1 не заперечила отримання коштів у розмірі 7100,00 грн. за Кредитним договором № LM380267446 від 16.11.2024 р.
У зв`язку з неотриманням повного погашення заборгованості у визначений пільговий строк (до 31.12.2024 р.), ТзОВ «Оптимальні кредити» за період до кінця червня 2025 року здійснено нарахування боргу за Базовою процентною ставкою (0,98% на день), а також нараховано фіксовану комісію за надання кредиту у розмірі 355,00 грн. (п. 8.4) та штрафні санкції (неустойку) за порушення строків оплати згідно з Розділом 12 Договору.
ОСОБА_1 не виконала зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків, внаслідок чого у неї станом на 25.03.2025 р. утворилась заборгованість у розмірі 14894,14 грн., яка складаються із заборгованість з тіла кредиту – 7099,84 грн., заборгованості за процентами – 4244,38 грн., заборгованості за нарахованою неустойкою – 3549,92 грн.
26.03.2025 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптимальні Кредити» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № ОК-ТП/28. Відповідно до умов вказаного Договору факторингу Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптимальні кредити» відступило право вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» набуло право вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 за Договором кредитної лінії №LM380267446 від 16.11.2024 р. у розмірі 14894,14 грн., які складаються із заборгованість з тіла кредиту– 7099,84 грн., заборгованості за процентами – 4244,38 грн., заборгованості за нарахованою неустойкою – 3549,92 грн.
21.07.2025 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 21/0725-01. Відповідно до умов вказаного Договору факторингу Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» відступило право вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 за Договір кредитної лінії №LM380267446 від 16.11.2024 р. у розмірі 24496,18 грн. які складаються із заборгованість з тіла кредиту – 7099,84 грн., заборгованості за процентами – 13846,42 грн., штраф/пеня – 3549,92 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно з ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Отже, підписання договору (електронного правочину) за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора є належним та допустимим доказом на підтвердження укладення сторонами такого договору.
Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно з ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Порушення зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
При цьому, ст. 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 
Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Матеріалами справи підтверджено, що ТзОВ «Оптимальні кредити» належним чином виконало умови Договору кредитної лінії LM380267446 від 16.11.2024 р., шляхом перерахування на картковий рахунок ОСОБА_1 в АТ «Райффайзен банк» кошти в розмірі 7100,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 863411ф7-67са-4f4d-92c4-dbf885940a02.
ОСОБА_1 порушила договірні зобов`язання, не повернула кредит та не сплатила проценти за користування кредитом в установлений Договором строк, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість в розмірі 20946,26 грн. які складаються із заборгованість з тіла кредиту – 7099,84 грн., заборгованості за процентами – 13 846,42 грн. За неналежне виконання умов Кредитного договору, ОСОБА_1 нараховано штраф/пеню у розмірі 3549,92 грн. 
Доказів погашення вказаної заборгованості матеріали справи не містять.
На підставі Договору факторингу № ОК-ТП/28 від 26.03.2025 р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптимальні Кредити» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», зокрема, право вимоги до ОСОБА_1 за Договір кредитної лінії № LM380267446 від 16.11.2024 р.
В подальшому, за Договором факторингу № 21/0725-01 від 21.07.2025 р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» відступило право вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 за Договір кредитної лінії №LM380267446 від 16.11.2024 р. у розмірі 24496,18 грн., які складаються із заборгованість з тіла кредиту – 7099,84 грн., заборгованості за процентами – 13846,42 грн., штраф/пеня – 3549,92 грн.
Щодо нарахування пені/неустойки у розмірі 3549,92 грн. за неналежне виконання кредитного зобов`язання, суд зазначає таке.
Пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України установлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, під-лягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На підставі зазначеного, позовні вимоги в частині стягнення пені/неустойки у розмірі 3549,92 грн. за неналежне виконання кредитного зобов`язання задоволенню не підлягають, оскільки така неустойка нарахована у період дії в Україні воєнного стану за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. (ч. 1 ст. 76 ГПК України). Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи те, що позивачем надано належні докази на підтвердження позовних вимог, відповідач доказів погашення заборгованості не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором кредитної лінії № LM380267446 від 16.11.2024 р. обґрунтовані та підлягають задоволенню в частині стягнення 20946 грн. 26 коп. (з яких: 7099,84 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 13846,42 грн. – заборгованість за процентами).
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 в частині стягнення пені/неустойки у розмірі 3549,92 грн. задоволенню не підлягають, оскільки така пеня/неустойка нарахована у період дії в Україні воєнного стану за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором кредиту та підлягає списанню кредитодавцем (позикодавцем), відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України.
Суд зазначає, що заборгованість ОСОБА_1 за Договором кредитної лінії № LM380267446 від 16.11.2024 р. у розмірі 20946 грн. 26 коп. (з яких: 7099,84 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 13846,42 грн. – заборгованість за процентами), стягнення якої є предметом даного спору, виникла до відкриття провадження у справі № 914/1986/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , отже Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» є конкурсним кредитором ОСОБА_1 в розумінні статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства.
На вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 у розмірі 20946 грн. 26 коп. поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.07.2025 р. у справі № 914/1986/25.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» не подавало у справі № 914/1986/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 заяви з грошовими вимогами до ОСОБА_1 .
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України, при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною першою статті 124 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Позивачем у позовній заяві повідомлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат становить сплачену суму судового збору 2662,40 грн. та витрати на оплату правової допомоги в розмірі 8000 грн.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Позивачем за подання даного позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 22700 від 10.04.2026 р.
Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги, сплачений позивачем судовий збір слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.
Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Зазначене узгоджується з позицією Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, наведеною в постанові від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19.
Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 статті 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Правову допомогу позивачу у цій справі надавало Адвокатське об`єднання «Апологет».
Позивачем разом з позовною заявою подано докази на підтвердження розміру витрат на правову допомогу, а саме: договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 р., Акт № 389 виконаних робіт від 10.04.2026 р., детальний опис наданих послуг до акту № 389.
Враховуючи те, що позивачем надано належні докази на підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом даної справи, беручи до уваги, що за результатом розгляду спору позов задоволено частково, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000 грн. слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3, 7, 8, 11, 42, 46, 73, 74, 76, 86, 123, 124, 126, 129, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № LM380267446 від 16.11.2024 р. у розмірі 24496 грн. 18 коп. (з яких: 7099,84 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 13846,42 грн. – заборгованість за процентами; 3549,92 грн. – штраф/пеня) – задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корп., м. Львів, 79029; ідентифікаційний код 35234236) заборгованість за кредитним договором у розмірі 20946 грн. 26 коп. (з яких: 7099,84 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 13846,42 грн. – заборгованість за процентами), 2276 грн. 35 коп. витрат по сплаті судового збору та 6840 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
3. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 в частині стягнення 3549 грн. 92 коп. (штраф/пеня) – відмовити.
4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17 липня 2026 року.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Цікало А.І.