ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.07.2026	Справа № 910/4990/26	
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )  	
до    про	Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУНАВЕТІС» (03110, місто Київ, вул.Кочура Григорія, будинок 19, корпус 6, офіс 1, Ідентифікаційний код юридичної особи 42627586)  стягнення заборгованості у розмірі 86 200 грн. 40 коп.	
Представники: без повідомлення представників сторін
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
ОСОБА_1 (надалі також - «Позивач») звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУНАВЕТІС» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 86 200 грн. 40 коп. 

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором про надання послуг №170425 від 17.04.2025 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.2026 року відкрито провадження у справі № 910/4990/26, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 04.05.2026 року була направлена до електронного кабінету Позивача у порядку, визначеному законом, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету Позивача, та була направлена на адресу Відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 19.05.2026 р. уповноваженій особі підприємства Відповідача. 

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУНАВЕТІС» є 03110, місто Київ, вул.Кочура Григорія, будинок 19, корпус 6, офіс 1.

Суд зазначає, що Ухвала Господарського суду міста Києва у справі №910/4990/26 була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУНАВЕТІС», зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України. 

Відповідно до статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:
1) день вручення судового рішення під розписку;
2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;
3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;
4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;
5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. 

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що Відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -
ВСТАНОВИВ
15.04.2025 року між Фізичною особою - підприємцем Коробко Дені Костянтиновичем (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СОНУС», яке змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «ВУНАВЕТІС», (Замовник) було укладено Договір про надання послуг №170425, відповідно до умов якого Виконавець зобов?язується за завданням Замовника за плату (винагороду) надати йому послуги відповідно до умов Договору та завдання Замовника (далі - «Послуг»). (а.с.12-16)

Відповідно до п. 4.1 Договору визначення вартості Послуг здійснюється шляхом встановлення Сторонами фіксованої ціні за конкретні Послуги під час конкретного періоду, про що Сторони до початку надання Послуг підписують відповідний Протокол.
Факт надання Послуг Виконавцем Замовнику за цим Договором засвідчується Актом приймання-передавання Послуг (надалі - «Акт»), який погоджується і підписується Сторонами в останній день періоду надання Послуг, вказаного у Протоколі, та який є підставою для здійснення розрахунків.

Згідно з п. 4.3 Договору оплата наданих згідно з Договором Послуг здійснюється у гривнях у безготівковому порядку. шляхом перерахування суми винагороди, вказаної у відповідному Акті. Замовником на розрахунковий рахунок Виконавця протягом 3 робочих днів з моменту підписання відповідного Акту.

За наявності у Замовника зауважень щодо надання Послуг за Договором. Замовник надсилає Виконавцю Протокол розбіжностей, де він вносить запис про суть та причини своїх зауважень. За відсутності спростування з боку Виконавця в терміни, визначені для здійснення виплати. Замовник сплачує ту суму, яка ним не оспорюється. Розмір оплати, що становіть предмет спору сплачується після вирішення суперечок між Сторонами. В такому випадку Замовник не несе жодних штрафних санкцій за затримку виплати спірної сумі. (п.4.4 Договору)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про надання послуг №170425 від 15.04.2025 року Позивач надав послуги, а Відповідач в свою чергу прийняв вказані послуги на загальну суму в розмірі 82 027 грн. 00 коп., що підтверджується Актами приймання - передавання послуг №7 від 30.10.2025 року на суму 27 214 грн. 00 коп., №8 від 28.11.2025 року на суму 27 348 грн. 00 коп., №9 від 29.12.2025 року на суму 27 465 грн. 00 коп.(а.с.17-22)

Позивачем надіслано на адресу Відповідача претензію від 27.02.2026 року з вимогою про сплату заборгованості, що підтверджується копією експрес-накладної, роздруківкою з сайту ТОВ «Нова пошта». (а.с.23-25)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідачем не була здійснена оплата за надані послуги у повному обсязі. Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУНАВЕТІС» перед Позивачем складає 82 027 грн. 00 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУНАВЕТІС» інфляційні у розмірі 3 661 грн. 02 коп., 3% річних у розмірі 512 грн. 38 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Внаслідок укладення Договору про надання послуг №170425 від 15.04.2025 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про надання послуг №170425 від 15.04.2025 року Позивач надав послуги, а Відповідач в свою чергу прийняв вказані послуги на загальну суму в розмірі 82 027 грн. 00 коп., що підтверджується Актами приймання - передавання послуг №7 від 30.10.2025 року на суму 27 214 грн. 00 коп., №8 від 28.11.2025 року на суму 27 348 грн. 00 коп., №9 від 29.12.2025 року на суму 27 465 грн. 00 коп., які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін електронними цифровими підписами без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.(а.с.17-22)

Відповідно до п. 4.1 Договору визначення вартості Послуг здійснюється шляхом встановлення Сторонами фіксованої ціні за конкретні Послуги під час конкретного періоду, про що Сторони до початку надання Послуг підписують відповідний Протокол.
Факт надання Послуг Виконавцем Замовнику за цим Договором засвідчується Актом приймання-передавання Послуг (надалі - «Акт»), який погоджується і підписується Сторонами в останній день періоду надання Послуг, вказаного у Протоколі, та який є підставою для здійснення розрахунків.

Згідно з п. 4.3 Договору оплата наданих згідно з Договором Послуг здійснюється у гривнях у безготівковому порядку. шляхом перерахування суми винагороди, вказаної у відповідному Акті. Замовником на розрахунковий рахунок Виконавця протягом 3 робочих днів з моменту підписання відповідного Акту.

За наявності у Замовника зауважень щодо надання Послуг за Договором. Замовник надсилає Виконавцю Протокол розбіжностей, де він вносить запис про суть та причини своїх зауважень. За відсутності спростування з боку Виконавця в терміни, визначені для здійснення виплати. Замовник сплачує ту суму, яка ним не оспорюється. Розмір оплати, що становіть предмет спору сплачується після вирішення суперечок між Сторонами. В такому випадку Замовник не несе жодних штрафних санкцій за затримку виплати спірної сумі. (п.4.4 Договору)

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 

Враховуючи вищенаведені умови Договору про надання послуг №170425 від 15.04.2025 року, обов`язок Відповідача по оплаті наданих й прийнятих послуг на загальну суму в розмірі 82 027 грн. 00 коп. на момент розгляду даної справи настав. 

Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУНАВЕТІС» перед ОСОБА_1 за Договором про надання послуг №170425 від 15.04.2025 року становить 82 027 грн. 00 коп. 

Проте, Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів ОСОБА_1 в розмірі 82 027 грн. 00 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату наданих та прийнятих послуг в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 82 027 грн. 00 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 13.02.2026 р. по 29.04.2026 р. у розмірі 512 грн. 38 коп. та інфляційні у розмірі 3 661 грн. 02 коп. 

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року). 

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем сплати за надані послуги за загальний період прострочки з 13.02.2026 р. по 29.04.2026 р. у розмірі 512 грн. 38 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі. 

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року)
Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.
Разом із тим, Суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.
Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України.
Відповідно до ст. 3 вищевказаного Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Оскільки індекси інфляції є саме коефіцієнтами, призначенням яких є переведення розміру заборгованості у реальну величину грошових коштів з урахуванням знецінення первинної суми, такі інфляційні втрати не можуть бути розраховані за певну кількість днів прострочення, так як їх розмір не відповідатиме реальній величині знецінення грошових коштів, що існував у певний період протягом місяця, а не на конкретну дату чи за декілька днів.
Згідно з Листом Державного комітету статистики України №11/1-5/73 від 13.02.2009р. також не має практичного застосування середньоденний індекс інфляції, що може бути розрахований за формулою середньої геометричної незваженої (корінь з місячного індексу в 31 (30) степені). Так, він вказує лише на темп приросту цін за 1 день та не є показником реальної величини знецінення грошових коштів кредитора за період прострочення боржником своїх зобов`язань.
Зазначені висновки підтверджуються Рекомендаціями Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, даних у листі Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997р., відповідно до яких визначення загального індексу за певний період часу здійснюється шляхом перемноження помісячних індексів, тобто накопичувальним підсумком. Його застосування до визначення заборгованості здійснюється за умов, якщо в цей період з боку боржника не здійснювалося платежів, тобто розмір основного боргу не змінювався. У випадку, якщо боржник здійснював платежі, загальні індекси інфляції і розмір заборгованості визначаються шляхом множення не за весь період прострочення, а виключно по кожному періоду, в якому розмір заборгованості не змінювався, зі складанням сум отриманих в результаті інфляційних збитків кожного періоду. При цьому, слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з врахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.
Таким чином, інфляційні мають розраховуватись шляхом визначення різниці між добутком суми боргу та помісячних індексів інфляції за час прострочення, розділених на сто, і сумою боргу.
Зазначене відповідає п. 6 Наказу Держкомстату №265 від 27.07.2007р. «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін», відповідно до якого розрахунки базового індексу споживчих цін проводяться за міжнародною класифікацією індивідуального споживання за цілями та здійснюються відповідно до модифікованої формули Ласпейреса. Розрахунки базового індексу споживчих цін за квартал, період з початку року і т.п. проводяться «ланцюговим» методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т.д.) індексів.
При цьому, коли відносно кожного грошового зобов`язання, які мають різні строки виникнення, проводиться оплата частинами через короткі проміжки часу, розрахунок інфляційних втрат необхідно здійснювати щодо кожного окремого платежу, як складової загальної суми окремого грошового зобов`язання, за період з моменту виникнення обов`язку з оплати та який буде спільним для всіх платежів по конкретному грошовому зобов`язанню, до моменту фактичного здійснення платежу з подальшим сумуванням отриманих результатів для визначення загальної суми інфляційних втрат.
Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов`язання в зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, за загальний період прострочки з 13.02.2026 р. по 29.04.2026 р. у розмірі 3 661 грн. 02 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв`язку з невірним розрахунком Позивача, а тому з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню інфляційні у розмірі 3 408 грн. 25 коп.
Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУНАВЕТІС» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість у розмірі 82 027 грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 512 грн. 38 коп., інфляційні у розмірі 3 408 грн. 25 коп.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -
УХВАЛИВ
1. Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУНАВЕТІС» (03110, місто Київ, вул.Кочура Григорія, будинок 19, корпус 6, офіс 1, Ідентифікаційний код юридичної особи 42627586) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість у розмірі 82 027 (вісімдесят дві тисячі двадцять сім) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 512 (п`ятсот дванадцять) грн. 38 коп., інфляційні у розмірі 3 408 (три тисячі чотириста вісім) грн. 25 коп. та судовий збір у розмірі 2 654 (дві тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн. 59 коп. 
3. В інші частині позову - відмовити. 
4.Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.
5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складання та підписання повного тексту рішення: 17 липня 2026 року.

Суддя О.В. Чинчин