Справа № 487/4039/26 
Провадження № 2/487/2916/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2026 м. Миколаїв

 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючої судді Скоринчук К.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль», через свого представника Новгородову Тамілу Миколаївну звернулося у Заводський районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якій просило суд стягнути з останніх у солідарному порядку заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 8 158,36 грн та судові витрати.
В обґрунтування позову представник зазначив, що  в опалювальних сезонах 2023-2026 ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» здійснювало постачання теплової енергії до будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону. 
У позові вказав, що згідно з п. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», між позивачем та відповідачем діє індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. 
Для розрахунків за надані послуги теплопостачання позивачем було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Зазначив, що нарахування сум оплати за спожиту теплову енергію за період з 01.06.2023 до 01.04.2026 здійснювалося за тарифами, зазначеними у постановах Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. 
Позивач надав відповідачам теплову енергію за вказаний період на суму 8 158,36 грн, яку відповідачі не сплатили та не виконали свої зобов`язання по оплаті комунальних послуг, чим завдали матеріальної шкоди позивачу. 
У позовній заяву представник також зазначив, що ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.10.2025 позивачу, як заявнику було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії з відповідачів, а тому позивач був змушений звернутися в суд з позовною заявою до відповідачів з метою стягнення наявної заборгованості.
Ухвалою суду від 05.06.2026 провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Заводського районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов.
Копію ухвали надіслано сторонам.
Відповідачка ОСОБА_1 скористалася своїм правом на подачу відзиву, в якому позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити у їх задоволенні.
В обґрунтування відзиву відповідачка вказувала, що з 16 березня 2022 року через військові дії виїхала з України та проживає в іншій державі з двома неповнолітніми дітьми. Оскільки з вказаного часу вона фактично не проживає у квартирі та не користується послугами ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль», а також має на утриманні двох дітей, вважала позивачем не доведений належним чином обсяг спожитих нею послуг та підставі покладення не неї обов`язку з їхньої оплати. Тому просила відмовити у задоволенні позову.
Відповідач ОСОБА_2 своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалася.
У відповіді на відзив представник позивача підтримав заявлені ним вимоги, вважав, що викладені відповідачем у відзиві обставини не спростовують доводи, викладені у позові. Вказував, що відповідачка ОСОБА_1 є співвласником майна за адресою якого проводиться стягнення, а тому має обов`язок нести витрати по утриманню цього майна, тим паче, що теплова енергія подавалася позивачем у домівку відповідачів навіть при їхній відсутності за місцем проживання. 
Своїм правом на подання заперечень на відповідь на відзив відповідач ОСОБА_1 не скористалася.
Приймаючи до уваги те, що відповідачі у встановлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подали, суд, згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд доходить таких висновків.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, нарядами на підключення системи опалення від 19.11.2022, 27.11.2023, 11.11.2024, 17.11.2025, щоПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» надає послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 6-7).
За вказаною адресою у ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є співвласниками квартири за вказаною адресою, що підтверджується наявною у матеріалах справи інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.06.2025 № 431765089 (а.с. 5).
За положеннями статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Позивач здійснював постачання теплової енергії до квартири відповідачів АДРЕСА_3 в опалювальних сезонах 2023 -2025, що підтверджується копіями нарядів на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону. Фактичним доказом постачання теплової енергії на об`єкт споживача є наряд на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону, який видається виконавцями послуг, як зазначено в рішенні виконавчого комітету ММР.
Нарахування відповідачам сум оплати за спожиту теплову енергію здійснювалось за встановленими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, тарифами
Однак відповідачами оплата послуг за надану теплову енергію не здійснювалась, в зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума заборгованості відповідачів за спожиту теплову енергію за період з 01.06.2023 до 01.04.2026 складає 8 158,36 грн.
Будь-яких інших доказів сплати заборгованості за надані позивачем послуги у добровільному порядку матеріали справи не містять та відповідачами не надані. 
Як слідує з матеріалів справи, з метою досудового врегулювання спору позивачем направлялася на адресу відповідачів досудова вимога № 477-ф82 від 05.08.2025 про необхідність сплати заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, проте така вимога відповідачами була проігнорована.
Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачами зобов`язань по оплаті послуг за теплову енергію, ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» зверталося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у солідарному порядку заборгованості, за результатами розгляду якої Заводським районним судом м. Миколаєва у справі № 487/7960/25 було постановлено ухвалу про відмову у видачі судового наказу у зв`язку з відсутністю у реєстрі територіальної громади міста Миколаєва відомостей про місце реєстрації ОСОБА_2 (а.с. 10).
Ухвалюючи рішення у цій справі, суд бере до уваги таке. 
Згідно з ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати належне йому майно, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з постачання теплової енергії.
За змістом статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Споживач (індивідуальний споживач) - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Пунктом 1 статті 7 Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
При цьому, такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до частин 1, 3 статті 9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Частиною 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою.
Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.
Теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.
Частиною 6 статті 19 вказаного закону передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до вимог статті 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».
Статтею 11 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з дій осіб, які породжують цивільні права та обов`язки. Обов`язок сплатити вартість спожитої теплової енергії випливає з самого факту користування тепловою енергією.
Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом статей 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк.
Положеннями статей 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Як встановлено судом, ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» у період з 19 листопада 2022 року по березень 2026 року надавались послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 .
Як слідує з розрахунку позовних вимог за отримані послуги з постачання теплової енергії за особових рахунком НОМЕР_1 , у період з червня 2023 року по березень 2026 року позивачем нараховувалася плата за абонентське обслуговування та безпосередня плата за надані послуги з постачання теплової енергії, але відповідачами оплата за такі послуги взагалі не здійснювалась, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у загальному розмірі 8 158,36 грн (а.с. 3).
Слід зазначити, що суду не надано доказів вжиття відповідачами дій, спрямованих на фіксацію з боку позивача, як надавача послуг, факту відсутності у квартирі опалення, претензій з боку відповідачів щодо ненадання або надання у неналежній якості чи у неповному обсязі таких послуг з боку позивача, чи будь-яких Актів за результатами вимірювання температури житлового приміщення або Актів технічного обстеження квартири, Актів відключення опалювальних приладів тощо. 
Згідно з ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.
Як вже було зазначено судом, згідно зі статтею 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.
Аналізуючи викладене, беручи до уваги надані сторонами докази, а також зважаючи на наявність несплаченої заборгованості за спожиту теплову енергію, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Згідно з статтею 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3 328,00 грн, сплачений позивачем при подачі цього позову.
Керуючись статтями 7, 8, 12, 13, 141, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
Задовольнити позов Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Укргазбанк») заборгованість за спожиту теплову енергію станом на 01.04.2026 у розмірі 8 158,36 грн.
Стягнути в пропорційному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (на розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 в ПАТ «АБ Укргазбанк») витрати по сплаті судового збору в сумі 3 328,00 грн.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін по справі:
Позивач: Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль», код ЄДРПОУ: 30083966, МФО 320478, адреса: 54020, м. Миколаїв, Каботажний узвіз, 18;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 . 

Суддя: К.М. Скоринчук