ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА

справа № 753/15901/25
провадження № 2/753/7221/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2026 року Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О. з секретарями судового засідання Пауковою Г. Р., Овчар В. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , представник відповідача: ОСОБА_3 , про захист честі, гідності та ділової репутації,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позицій учасників справи. 

У липні 2025 р. ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі також - ОСОБА_2 , відповідачка) про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом визнання недостовірною негативної інформації, поширеної відповідачем в період з 29.10.2024 по 12.07.2025 у месенджері Viber в публічному чаті без зворотного зв`язку ОСББ «Дніпровська Рів`єра», зобов`язання спростувати цю інформацію шляхом опублікування заяви з вибаченнями в публічному чаті Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпровська Рів`єра» (далі також - ОСББ «Дніпровська Рів`єра», ОСББ, об`єднання) та відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.
На обґрунтування позову зазначив, що опубліковані у вказаний період в публічному чаті без зворотного зв`язку ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » головою правління ОСОБА_2 повідомлення містили стверджувальні факти, які не відповідають дійсності, ці повідомлення були створені з наміром поширити про нього неправдиву інформацію, принизити його честь, гідність і ділову репутацію з метою дискредитації в об`єднанні, а саме: «Прямо зараз в нашому будинку знаходяться працівники правоохоронних органів. Написав заяву ОСОБА_1 на нашу власницю… Неадекватна людина зводить наклепи на всіх власників нашого будинку, на усіх членів Правління…»; «Ще раз кричу всім - вирішуйте що робити з цим психічно хворим чоловіком…»; «Я маю захищати всіх наших людей від такого злочинця. В нас є юристи, в нас є поліція в будинку, є навіть прокурори власники - ми всі маємо щось терміново вирішувати…»; «Шкодую що я не чоловік і не можу дати гарну відповідь на все життя за всіх наших людей…»; «Закликаю всіх вийти з групи телеграм злочинця є час на групи - будьте в вайбер групі тоді. Не можна бути соучасником злочинцю проти наших всіх людей будинку… Заблокуйте його, щоб не додавав вас у злочинну групу»; «Маю знову всіх повідомити що психічно хвора людина з 21А подає судові позови на наше ОСББ… Вирішуйте будь ласка всі що робити з цією хворою людиною в нашому будинку думала …цього неадеквата»; «В країні війна… а тут таке бидло засуджене бігає рік подає позови на об`єднання співвласників … наш будинок від цього неадеквата»; «У 2014 році головою ОСББ на 2 місяці був обраний ОСОБА_1 з 21А. Він понад рік готувався до цієї посади, вводячи в оману членів правління, і користувався своїми навичками маніпуляцій. 9 серпня 2024 року його було знято з посади через використання великих коштів співвласників не за призначенням»; «маю повідомити, скільки я всього проходжу з цим зеком корупціонером ОСОБА_1 тільки за те, що погодилась витягувати будинок з боргів і його наші власники прибрали що за 2 місяці використав 713 000 грн їх грошей і за ці кошти нічого не зробив»; «Суди, за борги по світлу, тепер подав до податкової що робітники в нас не оформлені і ми не платимо податки і його прибрали, рейдерський захват зробили. Відірвали від корита, то я уявляю дійсно куди він 713 000 грн тепер дів, що кожного дня воно так бігає робить такі речі»; «Зразу вибачаюсь за слова, але це створіння тільки заслуговує на такі слова…»; «Мішок з г*мном, що все своє паршиве життя прожило … це мішок … зняв з рахунку 713 000 грн … кожного дня цей мішок… Цей мішок за 2 місяці поламав ліфт в 21А … з цим мішком … мішок навіть заяву до поліції писав … лишилося того життя майже нічого …»; Але лишати цього психопата на будинку не можна. Цього психопата до людей і грошей не можна на дистанцію підпускати. Я просто в шоці …»; «ОСОБА_1 хоче судитися з усім об`єднанням власників нашого будинку, щоб силою наших людей примусити далі розкидати гроші людей …»; «власники 21А зупиніть самодура з вашого під`їзду … Якщо власники будіть писати заяви на ОСОБА_1 … то ОСББ згідно цих заяв може звернутися за допомогою до прокуратури за переслідування людей. Приходьте пишіть заяви»; «Не читаю психічно хворої людини щоденники … Він дуже і дуже хворий … Психопат, кожного дня вигадує бред»; «тепер … до цієї тварини»; «Знято було 713 082,66+127 337,66 (борг лишив 840 419,31. Робота ОСОБА_1 коштувала нам усім 840 419,31 гривень. Плюс по сплаті за воду в нас зникло 268 816,06 що люди платили рахунок 2023-2-24 рік (витратили не за призначенню)». 
Вказав, що зазначені вислови за своїм змістом не висвітлюють суб`єктивну думку ОСОБА_2 , а фактично звинувачують позивача у вчиненні злочинів, що не відповідає дійсності та є інформацією, яка завдає шкоди його честі, гідності і діловій репутації, у зв`язку з чим він і звернувся до суду з даним позовом.
Вимоги про відшкодування моральної шкоди мотивовані тим, що весь період, протягом якого відповідачка публікувала негативну інформацію про позивача, він перебував у стані психічного напруження та душевного хвилювання, що значно обмежило його активне соціальне життя. 

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала пославшись на необґрунтованість та недоведеність вимог. Зазначила, що в період з 22.05.2024 по 09.08.2024 позивач був головою правління ОСББ «Дніпровська Рів`єра». Рішенням правління від 24.07.2024 повноваження позивача як голови правління були припинені по причині порушення ним статуту ОСББ, а саме: розпорядження коштами об`єднання без погодження з членами правління; витрати поза кошторисом; нецільове використання коштів; самовільне введення в штат нової посади без погодження з правлінням. З 09.08.2024 відповідач приступила до обов`язків голови правління ОСББ і з цього часу позивач створює перешкоди діяльності правління та їй особисто. Зокрема позивач після зняття з посади не передавав документи та фінансову звітність і зробив це тільки після виклику правоохоронних органів, неодноразово здійснював тиск на відповідачку під час випадкових зустрічей, розголошував про неї неправдиву інформацію, заважав виконувати обов`язки голови правління. За час роботи позивача на посаді голови правління виникла заборгованість по комунальним послугам, у зв`язку з чим до об`єднання були пред`явлені позови. 
Як зазначає відповідачка, опубліковані нею повідомлення № 1-5 ґрунтувались на наявній у неї інформації про подання позивачем до поліції заяви на мешканку квартири 49, про подання позивачем позову проти ОСББ, про притягнення позивача у минулому до кримінальної відповідальності за хабар та погрозу або насильство щодо працівника правоохоронного органу, про перебування його в Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, про результати аудиту діяльності позивача на посаді голови правління ОСББ, про судові спори між постачальниками комунальних послуг і об`єднанням. Інші висловлювання лише дублюють вищевказані повідомлення, не мають конкретного адресата або є оціночними судженнями. 
Відповідачка також вказала, що зобов`язання вибачитись як спосіб захисту не передбачений законом, а позовна заява не містить належних обґрунтувань завдання позивачу моральної шкоди, зокрема, в чому саме полягала моральна шкода та які наслідки спричинили дії відповідача.

ІІ. Рух справи, заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2025 позовну заяву передано до провадження судді Мицик Ю. С. (т. 1 а.с. 57-58).
Ухвалою суду від 05.08.2025 позовну заяву залишено без руху з підстав її подання без додержання вимог, викладених у статті 175 ЦПК України (т. 1 а.с. 60-62).
14.08.2025 на усунення недоліків позивач подав позовну заяву у новій редакції (т. 1 а.с. 64. 65-76).
Ухвалою суду від 14.08.2025 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання 14.10.2025 (т. 1 а. 77-78).
19.08.2025 від позивача надійшло клопотання про перенесення судового засідання (т. 1 а.с. 79).
18.09.2025 від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 101-106).
24.09.2025 від позивача надійшли пояснення на відзив (т. 1 а.с. 140-147).
13.10.2025 від представника відповідачки надійшли клопотання про залишення позовної заяви без руху з підстав несплати судового збору та заперечення на пояснення позивача (т. 1 а.с. 176, 180-181).
У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді підготовче засідання 14.10.2025 не відбулось та було перенесене на 28.10.2025 (т. 1 а.с. 185, 186-187).
24.10.2025 від позивача надійшла заява про перенесення судового засідання (т. 1 а.с. 190).
28.10.2025 від представника відповідачки надійшло клопотання про витребування доказів (т. 1 а.с. 194).
28.10.2025 суд задовольнив клопотання позивача та відклав підготовче засідання на 26.11.2025 (т. 1 а.с. 198).
Підготовче засідання 26.11.2025 не відбулось у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_7 у відставку (т. 1 а.с. 204).
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2025 справу передано до провадження судді Трусової Т. О. (т. 1 а.с. 206-207).
В підготовчому засіданні 26.01.2026 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідачки про залишення позовної заяви без руху, встановив відповідачці строк для подання клопотання про поновлення строку на подання відзиву, а позивачу - строк для подання відповіді на відзив, роз`яснив позивачу положення закону щодо збільшення позовних вимог та оголосив перерву в підготовчому засіданні до 12.02.2026 (т. 1 а.с. 212-226).
05.02.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив (т. 1 а.с. 218-224).
05.02.2026 від представника відповідачки надійшла заява про поновлення строку на подання відзиву (т. 1 а.с. 225-226).
В підготовчому засіданні 12.02.2026 суд прийняв до розгляду відзив на позовну заяву, відмовив у прийнятті відповіді на відзив та додатків до нього з підстав невідповідності його змісту вимогам процесуального закону - наявності вимоги про збільшення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди та надання додаткових доказів без обґрунтування поважності причин їх неподання разом з позовною заявою, частково задовольнив клопотання представника відповідачки про витребування доказів, закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті в судовому засіданні 17.03.2026 (т. 1 а.с. 233-236).
Ухвалою суду від 12.02.2026 від Дарницького УП ГУНП у м. Києві витребувано інформацію про зареєстровані в інформаційній підсистемі «Єдиний облік» ІКС «Інформаційний портал Національної поліції України» звернення сторін щодо вчинення правопорушень мешканцями будинку АДРЕСА_1 за період з 2019 р. по липень 2025 р. та про результати розгляду таких звернень (т. 1 а.с. 238-239).
26.02.2026 від Дарницького УП ГУНП у м. Києві надійшла інформація на виконання ухвали суду (т. 1 а.с. 242-243).
В судовому засіданні 17.03.2026 суд розпочав розгляд справи по суті та у зв`язку із заявою позивача про недовіру суду була оголошена перерва до 16.04.2026 (т. 1 а.с. 244-249).
26.02.2026 від позивача надійшла заява про відвід судді (т. 2 а.с. 1-19).
Ухвалою суду від 27.03.2026 заяву про відвід залишено без розгляду з підстав її подання з пропуском строку, встановленого статтею 39 ЦПК України (т. 2 а.с. 30-31).
26.02.2026 від позивача надійшли клопотання про витребування доказів та про призначення експертиз (т. 2 а.с. 33-35, 37-39, 47-50).
В судове засідання 16.04.2026 позивач не з`явився, у зв`язку з чим суд продовжив перерву до 05.05.2026 (т. 2 а.с. 61).
05.05.2026 від позивача надійшла заява про недопустимість доказів (т. 2 а.с 68-75а).
В судовому засіданні 05.05.2026 суд продовжив розгляд справи по суті, залишив без розгляду клопотання позивача про витребування доказів і про призначення експертиз та оголосив перерву до 26.05.2026 (т. 2 а.с. 76-78).
07.05.2026 від позивача надішли заява-пояснення щодо причин неявки в судове засідання, скарги на дії судді та неналежний розгляд доказів (т. 2 а.с. 80-94, 95-96, 97-100.).
В судовому засіданні 26.05.2026 суд завершив розгляд справи та перейшов на стадію ухвалення рішення.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права і мотиви їх застосування.

В період з 29.10.2024 по 12.07.2025 у месенджері Viber в публічній групі (чаті) ОСББ «Дніпровська Рів`єра» голова правління ОСББ ОСОБА_2 розміщувала дописи з інформацією щодо особи та поведінки колишнього голови правління ОСОБА_1 .
Вказана обставина підтверджується змістом наданих позивачем текстових електронних повідомлень (скриншотів) і не заперечується відповідачкою.
Предметом оскарження в межах цієї справи є дописи (повідомлення) та висловлювання такого змісту: «Прямо зараз в нашому будинку знаходяться працівники правоохоронних органів. Написав заяву ОСОБА_1 на нашу власницю… Неадекватна людина зводить наклепи на всіх власників нашого будинку, на усіх членів Правління…»; «Ще раз кричу всім - вирішуйте що робити з цим психічно хворим чоловіком…»; «Я маю захищати всіх наших людей від такого злочинця. В нас є юристи, в нас є поліція в будинку, є навіть прокурори власники - ми всі маємо щось терміново вирішувати…»; «Шкодую що я не чоловік і не можу дати гарну відповідь на все життя за всіх наших людей…»; «Закликаю всіх вийти з групи телеграм злочинця є час на групи - будьте в вайбер групі тоді. Не можна бути соучасником злочинцю проти наших всіх людей будинку… Заблокуйте його, щоб не додавав вас у злочинну свою групу»; «Маю знову всіх повідомити що психічно хвора людина з 21А подає судові позови на наше ОСББ… Вирішуйте будь ласка всі що робити з цією хворою людиною в нашому будинку думала …цього неадеквата»; «В країні війна… а тут таке бидло засуджене бігає рік подає позови на об`єднання співвласників … наш будинок від цього неадеквата»; «У 2014 році головою ОСББ на 2 місяці був обраний ОСОБА_1 з 21А. Він понад рік готувався до цієї посади, вводячи в оману членів правління, і користувався своїми навичками маніпуляцій. 9 серпня 2024 року його було знято з посади через використання великих коштів співвласників не за призначенням»; «маю повідомити, скільки я всього проходжу з цим зеком корупціонером ОСОБА_1 тільки за те, що погодилась витягувати будинок з боргів і його наші власники прибрали що за 2 місяці використав 713 000 грн їх грошей і за ці кошти нічого не зробив»; «Суди, за борги по світлу, тепер подав до податкової що робітники в нас не оформлені і ми не платимо податки і його прибрали, рейдерський захват зробили. Відірвали від корита, то я уявляю дійсно куди він 713 000 грн тепер дів, що кожного дня воно так бігає робить такі речі»; «Зразу вибачаюсь за слова, але це створіння тільки заслуговує на такі слова…»; «Мішок з гімном, що все своє паршиве життя прожило … це мішок … зняв з рахунку 713 000 грн … кожного дня цей мішок… Цей мішок за 2 місяці поламав ліфт в 21А … з цим мішком … мішок навіть заяву до поліції писав … лишилося того життя майже нічого …»; Але лишати цього психопата на будинку не можна. Цього психопата до людей і грошей не можна на дистанцію підпускати. Я просто в шоці …»; «ОСОБА_1 хоче судитися з усім об`єднанням власників нашого будинку, щоб силою наших людей примусити далі розкидати гроші людей …»; «власники 21А зупиніть самодура з вашого під`їзду … Якщо власники будуть писати заяви на ОСОБА_1 … то ОСББ згідно цих заяв може звернутися за допомогою до прокуратури за переслідування людей. Приходьте пишіть заяви»; «Не читаю психічно хворої людини щоденники … Він дуже і дуже хворий … Психопат, кожного дня вигадує бред»; «тепер … до цієї тварини»; «Знято було 713 082,66+127 337,66 (борг лишив 840 419,31. Робота ОСОБА_1 коштувала нам усім 840 419,31 гривень. Плюс по сплаті за воду в нас зникло 268 816,06 що люди платили рахунок 2023-2-24 рік (витратили не за призначенню)». 
Даючи оцінку доводам позивача про порушення зазначеною інформацією його особистих немайнових прав, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.
Основний закон України проголошує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю і водночас гарантує кожному право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (статті 3, 34 Конституції України).
Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (стаття 68 Конституції України). 
Відтак конституційному праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань кореспондує конституційний обов`язок не поширювати про особу інформацію, що ганьбить її честь і гідність.
Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Конституційні права особи мають цивілістичний вимір як абсолютні і невідчужувані цивільні права фізичної особи, які належать кожній фізичній особі від народження або за законом (частина перша статті 269 ЦК України).
Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
Згідно зі статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на їх недоторканність.
Відповідно до положень статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
Слід зазначити, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі та ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.
Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.
Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право (пункт 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).
Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Отже, відповідачка, опублікувавши у месенджері Viber в публічній групі (чаті) ОСББ «Дніпровська Рів`єра» повідомлення про позивача, здійснила поширення інформації серед визначеного кола осіб - учасників цієї групи.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Водночас статтею 30 Закону України «Про інформацію» встановлено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.
Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.
За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Судження є такою думкою, у якій при її висловлюванні дещо стверджується про предмет дійсності і яка об`єктивно є або істиною чи хибною і при цьому неодмінно однією із двох. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.
Ознаками оціночного судження є відсутність у його складі посилань на фактичні обставини та відсутність можливості здійснити перевірку такого судження на предмет його відповідності дійсності.
Фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Ураховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок і поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.
У пункті 6.26 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19) викладено правовий висновок про те, що не можна визнати інформацію такою, що має характер оціночних суджень, якщо ця інформація стосується конкретних подій, конкретної особи (позивача) та подається як установлений факт, тобто повідомляється чітко, точно та є констатацією факту.
Подібних за змістом правових висновків Верховний Суд дійшов у постановах від 06.03.2019 у справі № 760/2753/17-ц, від 21.08.2019 у справі № 483/1556/16-ц, від 07.11.2019 у справі № 344/3331/16-ц, від 11.12.2019 у справі № 757/46387/15-ц.
Отже за обставин цієї справи підлягають вирішенню питання достовірності поширеної відповідачкою інформації та характеру цієї інформації на предмет порушення нею особистих немайнових прав позивача і належності її до фактичних тверджень чи оціночних суджень. 
Зі змісту оскаржуваних дописів ОСОБА_2 в публічній групі ОСББ «Дніпровська Рів`єра» убачається, що наявну у них інформацію можна умовно поділити на дві категорії.
Першу категорію складають повідомлення про певні події та явища, які за своїм змістом підпадають під ознаки фактичних тверджень. До цієї категорії належить така інформація: про прибуття у будинок працівників правоохоронних органів для перевірки заяви позивача про вчинене мешканцем будинку кримінальне правопорушення; про нецільове використання головою правління ОСББ «Дніпровська Рів`єра» ОСОБА_1 коштів об`єднання та про припинення його повноважень із зазначеної підстави; про пред`явлення позивачем позову до ОСББ та його звернення до правоохоронних і інших державних органів; про заборгованість ОСББ перед постачальниками комунальних послуг, що виникла в період перебування позивача на посаді голови правління ОСББ; про судимість позивача за корупційний злочин.
Незважаючи на те, що усі ці повідомлення стосуються позивача, а їх загальний контекст негативний, доводи позову про їх неправдивість спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.
Так, за відомостями інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» позивач звертався до поліції з приводу публічних образ в соціальних мережах з боку ОСОБА_9 (відповідно до пояснень сторони відповідача - мешканки будинку), а також з інших питань, зокрема, щодо привласнення ОСОБА_2 майна ОСББ «Дніпровська Рів`єра», ненадання нею документів, конфлікту з охоронцем та рейдерського захоплення ОСББ (т. 1 а.с. 242-243).
Про рейдерське захоплення ОСББ, підроблення документів новим керівництвом об`єднання та поширення проросійських наративів позивач зазначав у своїх зверненнях до АТ КБ «Приватбанк» та Національного банку України (т. 2 а.с. 41-43).
Згідно з даними висновку ревізійної комісії ОСББ «Дніпровська Рів`єра» в період перебування позивача на посаді голови правління об`єднання мали місце факти нецільового використання коштів об`єднання та здійснення не передбачених кошторисом витрат (т. 1 а.с. 46-47).
Зміст позовних заяв ТОВ «Фірма «Володар- Роз» до ОСББ «Дніпровська Рів`єра» про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, акти здачі-приймання робіт (наданих послуг), акти звірки та інформаційне повідомлення ТОВ «Київські енергетичні послуги» свідчать про неналежне виконання об`єднанням зобов`язань з оплати комунальних послуг в період перебування позивача на посаді голови правління об`єднання (т. а.с. 107-118, 119). 
Відповідно до протоколу засідання правління ОСББ «Дніпровська Рів`єра» повноваження ОСОБА_1 як голови правління були припинені з підстав порушення ним Статуту об`єднання (т. 1 а.с. 124-128). 
Не погодившись з таким рішенням, позивач оскаржив його до суду, що ним не заперечується.
Зі змісту касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду м. Києва на постанову Північного апеляційного господарського суду та з пояснень учасників справи установлено, що суди відмовили у задоволенні його позову до ОСББ «Дніпровська Рів`єра» про визнання недійсним протоколів засідання правління та зобов`язання державного реєстратора скасувати внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб (т. 1 а.с. 148-155).
У 2012 р. суд ухвалив відносно ОСОБА_1 обвинувальний вирок, який набрав законної сили, про визнання його винним у вчиненні злочинів, передбачених статтями 368, 345 Кримінального кодексу України (одержання хабара, погроза щодо працівника правоохоронного органу), з призначенням покарання у виді позбавлення волі. 
Цей факт не заперечуються позивачем та підтверджується змістом публікації на вебсайті «Громадський земельний контроль у Черкаській області», стислим викладом рішення Європейського суду з прав людини від 04.07.2019 у справі «Канна та Циганок проти України» та листом-відповіддю Міністерства юстиції України на заяву позивача щодо виконання рішення ЄСПЛ (т. 1 а.с. 122, 163, 169-160).
Та обставина, що внаслідок спливу строку погашення судимості позивач в розумінні закону про кримінальну відповідальність вважається несудимим (стаття 89 КК України), а відомості про нього відсутні в Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення (т. 1 а.с. 18, 164), не спростовує достовірність інформації про його засудження і презумпцію невинуватості не порушує, оскільки вина позивача у вчиненні кримінальних правопорушень була доведена у встановленому законом порядку.
Поширення хоча і негативної, але достовірної інформації, не утворює склад цивільного правопорушення у розглядуваній справі, а відтак підстави для задоволення позову у цій частині вимог відсутні. 
До другої категорії поширеної відповідачкою інформації слід віднести висловлювання, які виражають її суб`єктивне негативне ставлення до позивача, містять оцінку і критику його дій, заклики до мешканців будинку вийти з групи позивача у месенджері Телеграм і не спілкуватись з ним, писати на позивача скарги, вплинути на його поведінку тощо.
За своїм характером ця інформація не є фактичними твердженнями, оскільки оцінити її правдивість чи правильність будь-яким шляхом неможливо.
Разом з тим є очевидним, що висловлювання відповідачки в тій частині, де вона називає позивача «неадекватною людиною», «психічно хворим чоловіком», «психічно хворою людиною», «злочинцем», «бидлом засудженим», «неадекватом», «зеком», «корупціонером», «створінням», «мішком з гімном», «мішком», «психопатом», «самодуром», «твариною» та вживає відносно нього фразу «відірвали від корита», явно переходять межу допустимої критики, порушують етику спілкування, принижують та ображають. 
У законодавстві України відсутнє чітке визначення понять «образа», «образливі висловлювання», а тому для їх розкриття слід звернутись до загальновизнаних критеріїв розуміння образи як умисного приниження честі й гідності особи, вираженого в непристойній формі, що може полягати у вживанні інвективної (різкої, лайливої) лексики, застосування непристойних жестів, міміки тощо (Юридична енциклопедія), зневажливого висловлювання, негарного вчинку тощо, що спрямовані проти кого-небудь і викликають у нього почуття гіркоти, душевного болю (Словник української мови).
З наведеного слідує, що суб`єктивна думка і погляди, виражені у зневажливій, непристойній, принизливій чи брутальній формі, не можна вважати оціночними судженнями, а порушені такими висловлюваннями особисті немайнові права особипідлягають судовому захисту.
Зміст оспорюваних дописів і їх загальний контекст дає підстави стверджувати, що висловлювання «психічно хворий чоловік», «психічно хвора людина», «психопат», «неадекватна людина», «неадекват», використані відповідачкою не у їх прямому медичному та психологічному сенсі,а для образливої характеристики позивача як неповноцінної, непередбачуваної та небезпечної людини і знецінення його дій.
Інші слова і фрази(«злочинець», «бидло засуджене», «зек», «корупціонер», «створіння», «мішок з гімном», «мішок», «самодур», «тварина») та метафора «відірвали від корита» належать до образливої (лайливої) лексики та використані відповідачкою як прояв вербальної агресії і зневажливого ставлення до позивача з метою його приниження.
Слід взяти до уваги, що окремі з цих висловлювань, зокрема такі як «мішок з гімном», «мішок», «створіння», «тварина», вважаються тяжкими образами, оскільки вказують на повну нікчемність людини, відсутність у неї моралі та інших людських якостей.
Сленгові вирази «бидло засуджене» та «зек» теж вважаються грубими образами, а їх використанням та вказівкою на те, що позивач є «злочинцем» і «корупціонером», відповідачка принизила честь та гідність позивача через його перебування у місцях позбавлення волі і цілому охарактеризувала його діяльність як незаконну, засуджувану суспільством з метою формування про нього негативної громадської думки. 
Зважаючи на викладене,факт порушення особистих немайнових правпозивача, на захист яких подано цей позов, не викликає жодних сумнівів.
Оскільки спростувати можна лише недостовірні фактичні твердження (стаття 277 ЦК України), а примусове вибачення як спосіб судового захисту не передбачений цивільним законом, адекватним способом захисту порушених прав позивача у даній конкретній ситуації буде ухвалення рішення про визнання образливих висловлювань такими, що принижують його честь та гідність.
Схожі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 18.03.2018 у справі № 761/8035/16-ц, від 20.02.2019 у справі № 401/573/17 та у рішенні ЄСПЛ у справі «Редакція газети «Праве дело» та Штекель проти України».
При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд керується положеннями статті 280 ЦК України, якою передбачено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. 
Загальні положення про відшкодування моральної шкоди визначає стаття 23 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Судом установлено факт приниження честі та гідності позивача, а відтак заподіяння йому внаслідок такого приниження моральної шкоди не потребує доведення жодними додатковими доказами.
Порушення особистих немайнових прав позивача не було одноразовою дією, неправомірна поведінка відповідачки тривала досить довгий період часу, а окремі висловлювання є тяжкими і грубими образами, які завдали позивачу сильних душевних страждань.
З урахуванням наведеного суд визнає обґрунтованим грошове відшкодування завданої позивачу моральної шкоди в розмірі 30 000 грн (з розрахунку 2 000 грн за кожне образливе висловлювання) вважаючи такий розмір компенсації за приниження честі та гідності цілком розумним і справедливим.

ІV. Розподіл судових витрат між сторонами.

За результатами розгляду справи суд здійснює розподіл судових витрат відповідно до положень статті 141 ЦПК України, яка визначає, що у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частина третя статті 133, частина друга статті 137 ЦПК України).
Відповідно до договору про надання правничої допомоги № 24/08-25 від 24.08.2025 адвокат Котович І. О. прийняв на себе зобов`язання надавати клієнту ОСОБА_2 правову допомогу у розглядуваній справі (т. 1 а.с. 131-132).
У додатку № 1 до цього договору - протоколі погодження гонорару, його сторони визначили, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату фіксований гонорар в розмірі 15 000 грн (т. 1 а.с. 133).
Згідно з наданим суду розрахунком витрати робочого часу адвоката на ознайомлення з матеріалами справи, вироблення правової позиції, підготовку і подачу відзиву та участь у трьох судових засіданнях склали 10 годин (т. 1 а.с. 135).
Отже вартість однієї години роботи адвоката становить 1 500 грн, що нижче рівня ринкових цін на адвокатські послуги в Україні загалом і у м. Києві, зокрема.
Факт сплати позивачкою фіксованого гонорару у зазначеному розмірі підтверджується банківською квитанцією від 27.08.2025 (т. 1 а.с. 134).
Співмірність та пов`язаність з розглядом даної справи витрат відповідачки на професійну правничу допомогу позивач не оспорив і клопотання про зменшення їх розміру не заявив. 
Договір про надання правничої допомоги також передбачає оплату клієнтом додаткового гонорару в розмірі 1 500 грн за участь у кожному судовому засіданні, що відбудеться після третього судового засідання в суді першої інстанції, проте такі ймовірні витрати відповідачки суд не ураховує для цілей розподілу судових витрат, оскільки належні докази на підтвердження їх розміру в матеріалах справи відсутні.
Предметом позову у цій справі були дві вимоги немайнового характеру (про визнання інформації недостовірною та такою, що порочить (принижує) честь, гідність та ділову репутацію; про зобов`язання спростувати недостовірну інформацію) та вимога про відшкодування моральної шкоди, яка є вимогою майнового характеру.
За результатами розгляду справи суд відмовив у задоволенні вимог про визнання поширеної відповідачкою інформації недостовірною та її спростування, визнав окремі висловлювання відповідачки такими, що принижують честь та гідність позивача та задовольнив вимогу про відшкодування моральної шкоди на суму 30 000 грн, що становить 3/5 частин від ціни позову (30000х100/50000).
З огляду на викладене суд вбачає підстави для покладення на позивача витрат відповідачки на правничу допомогу у сумі, яка складається з третини гонорару адвоката (за вимоги про визнання оспорюваної інформації недостовірною та її спростування) та двох п`ятих частин від третини гонорару (за вимогу про відшкодування моральної шкоди), що у грошовому виразі становить 7 000 грн (5000+(5000/5х2).
Позивач як інвалід 2 групи звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд стягує з відповідачки в дохід держави судовий збір за вимоги немайнового і майнового характеру за ставками, встановленими Законом України «Про судовий збір», що у грошовому виразі становить 2 662,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати поширені ОСОБА_2 в період з 29 жовтня 2024 року по 12 липня 2025 року у месенджері Viber в публічній групі Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпровська Рів`єра» окремі висловлювання на адресу ОСОБА_1 , а саме: «неадекватна людина», «психічно хворий чоловік», «психічно хвора людина», «злочинець», «бидло засуджене», «неадекват», «зек», «корупціонер», «відірвали від корита», «створіння», «мішок з гімном», «мішок», «психопат», «самодур», «тварина», такими, що принижують честь та гідність ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30 000 (тридцять тисяч) гривень як компенсацію моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:

Повне рішення складене 27.07.2026.