Справа № 524/7368/25
Провадження №2/524/2668/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.07.2026  м. Кременчук
Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі
головуючого судді Мельник Н. П.,
з участю секретаря судового засідання Шаполової К. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання договору неукладеним,
УСТАНОВИВ:
До суду звернувся ОСОБА_1 до АТ «Сенс Банк» про визнання договору неукладеним.
На обґрунтування позову з урахуванням уточненого позову зазначено, що 28.05.2025 на номер телефону позивача на застосунок «WhatsApp» надійшов виклик та повідомлено про необхідність погашення заборгованості перед АТ «Сенс Банком» за договором № 631685499. Позивач зазначає, що договорів із вказаним банком не підписував, тому просив визнати неукладеним зазначений договір як єдиний спосіб захисту його прав.
20.06.2025 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.
23.07.2025 від позивача на виконання ухвали суду про залишення позову без руху надійшла уточнена позовна заява.
24.07.2025 ухвалою суду відкрите провадження у порядку спрощеного позовного провадження.
11.09.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позов з долученням до нього копій паспорта позивача, довідки про присвоєння йому ідентифікаційного номера, анкети-заяви (підписаної власноруч позивачем) та акцепта пропозиції на укладення договору про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (підписаного позивачем за допомогою одноразового ідентифікатора «2015»). Відтак, відсутня доцільність у витребуванні зазначених документів у відповідача за клопотанням позивача.
Відповідно до поданого відзиву АТ «Сенс Банк» заперечував проти доводів позовної заяви та обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Посилаються на те, що 10.06.2021 позивачем через мобільний додаток банку «SenseSuperApp» здійснено авторизований вхід з успішним введенням логіну, паролю та подано банку дистанційними каналами зв`язку відповідну оферту № 631685499 в електронному вигляді. Ним ініційовано отримання споживчого кредиту на особисті цілі на умовах, викладених в оферті, підписаній позивачем електронним підписом шляхом введення у мобільному додатку одноразового цифрового паролю «2015» (ОТП-коду), направленого банком клієнту на його особистий номер мобільного телефону.
Позивач став клієнтом АТ «Альфа-Банк», підписавши анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, копію якої додано до відзиву.
В анкеті-заяві зазначено, що клієнт приймає у повному обсязі публічну пропозицію, повний та актуальний текст якої розміщений на офіційному сайті банку (п. п. 2.1.1, 2.1.2); банк та клієнт на підставі ч. 3 ст. 207 ЦК України домовилися про використання електронного підпису для ідентифікації позивача, як автора будь-якого електронного документа, що може бути створений та наданий банку (п. 2.1.5).
Ставши клієнтом АТ «Альфа-Банк», прийнявши публічну пропозицію, позивач отримав змогу користуватися усіма видами банківських послуг.
Позивач вчинив певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту від банку, тобто самостійно визначив необхідний для нього обсяг часу для ознайомлення з умовами договору, після чого свідомо виявив намір вступити з кредитодавцем у договірні відносини на умовах визначених публічною пропозицією. Сторонами кредитного договору узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі позивача для укладення цього договору на таких умовах шляхом підписання його одноразовим ідентифікатором «2015».
10.09.2025 до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, внесені зміни про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК» на підставі рішення загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 12.08.2022.
Представник відповідача посилається на обрання позивачем неналежного способу захисту його прав, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Вважають, що позов поданий не з метою захисту порушених прав, а з метою уникнення зобов`язань позивача перед відповідачем
Представник відповідача зазначає, що позивач вказує, що нібито дізнався про укладення кредитного договору 28.05.2025, що спростовується тим, що в серпні 2024 року він звертався до суду із аналогічним позовом. Жодні обставини, які б перешкодили позивачу своєчасно дізнатися про ймовірне порушення його прав, матеріали цивільної справи не містять, доказів на підтвердження дійсної дати отримання інформації про укладення кредитного договору позивач не надано. Кредитний договір особисто підписаний позивачем 10.06.2021, тому з цього часу позивач міг і повинен був довідатися про ймовірне порушення свого права. Просять застосувати позовну давність.
До суду надійшло клопотання позивача на електронну пошту без його підписання електронним підписом про відкладення судового засідання у зв`язку із хворобою. Позивач зазначив про зміну місця проживання, вказавши адресу для листування. При цьому, суд звертає увагу, що до клопотання не долучено жодних документів на підтвердження обставин, викладених у ньому.
22.09.2025 ухвалою суду цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва.
28.01.2026 постановою Полтавського апеляційного суду апеляційну скаргу позивача задоволено, ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука від 22.09.2025 залишено без змін, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
03.03.2026 справа отримана Автозаводським районним судом міста Кременчука та протоколом передачі раніше визначеному складу суду передано судді Мельник Н. П.
05.03.2026 ухвалою суду продовжено розгляд справи, призначено в справі судове засідання 23.04.2026.
17.04.2026 від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, заперечують проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у поданому раніше відзиві.
23.04.2026 ухвалою суду:
задоволено клопотання позивача від 17.04.2026, подане до суду засобами поштового зв`язку, відкладено судове засідання на 13.05.2026;
відмовлено у задоволенні клопотання позивача про зобов`язання відповідача надіслати на адресу позивача всі документи, оскільки до відзиву, поданого 10.09.2025 через систему "Електронний суд" представником відповідача Луньовою А. Г., долучені документи, відповідно до яких у ОСОБА_1 наявний зареєстрований електронний кабінет у ЄСІТС (відповідь № 14256933, сформована 10.09.2025) та квитанція № 4451536, сформована 10.09.2025, про доставку йому документів від представника відповідача Луньової А.Г. до зареєстрованого електронного кабінету користувача ЄСІТС із зазначенням часу доставки, а саме: 10.09.2025 о 17:01.
13.05.2026 ухвалою суду:
відкладено судове засідання на 07.07.2026;
повернуто клопотання позивача про призначення почеркознавчої експертизи його підписів через неможливість надання ним документів з банківської установи без розгляду;
повторно відмовлено у задоволенні клопотання позивача про зобов`язання відповідача надіслати йому всі документи;
з метою недопущення порушення прав позивача, рекомендовано відповідачу надіслати усі подані до суду документи в паперовій формі на адресу позивача, зазначену ним у заяві від 03.05.2026;
відмовлено у задоволенні клопотання позивача про передачу справи за підсудністю до Центрального районного суду м. Дніпра.
15.05.2026 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення 15.05.2026 позивачу рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення у цінний лист відзиву з додатками на адресу, зазначену ним у заяві від 03.05.2026.
07.07.2026 у судове засідання не з`явилися учасники справи, повідомлені належним чином про дату, час, місце розгляду справи:
позивачу судова повістка надсилалася рекомендованим листом з повідомленням про вручення на зазначену ним адресу (ч. 6 ст. 128 ЦПК України), днем вручення якої є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за вказаною адресою (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України);
відповідачу судова повістка доставлена в електронний кабінет.
Судова повістка про виклик надсилалась позивачу з таким розрахунком, щоб особа, яка викликається, мала достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України.
Позивач є ініціатором судового процесу, тому саме він найбільше зацікавлений у результаті. Відповідно до практики Верховного Суду, на зацікавлену сторону покладається обов`язок активно цікавитися рухом справи, станом розгляду та самостійно відстежувати отримання кореспонденції, не перекладаючи це на суд.
Крім того, позивач має бути зацікавлений у тому, щоб організувати належне та своєчасне отримання кореспонденції від суду. На цьому наголосила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.09.2023 у справі № 9901/471/21.
07.07.2026 суд не встановив підстав для відкладення судового засідання або оголошення перерви, оскільки станом на дату та час призначеного судового засідання о 13:30 від позивача та відповідача не надійшло будь-яких заяв про відкладення розгляду справи та інших клопотань. Представник відповідача у заяві від 17.04.2026 клопотав про розгляд справи за їх відсутності, заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у поданому раніше відзиві.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З`ясувавши обставини, на які посилаються позивач у позові та представник відповідача у відзиві, як на підставу відповідно позовних вимог та заперечень щодо них, оцінивши докази на їх належність, допустимість, достатність, взаємозв`язок у сукупності, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, судом установлено таке.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ст. 207 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. ст. 626, 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір може бути укладено шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ст. 640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
За змістом ст. 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (ч. 2 ст. 9 Закону).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України).
З аналізу наведених норм, слідує, що будь-який вид укладеного договору на підставі ЦК України може мати електронну форму та є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.
Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), п. 6 ч. 1 ст. 3 якого визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно - цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
10.06.2021 позивачем через мобільний додаток банку «SenseSuperApp» здійснено авторизований вхід з успішним введенням логіну, паролю та подано відповідачу дистанційними каналами зв`язку відповідну оферту № 631685499 в електронному вигляді.
Позивачем ініційовано отримання споживчого кредиту на особисті цілі на умовах, викладених в оферті, що підписана електронним підписом шляхом введення у мобільному додатку одноразового цифрового паролю «2015» (ОТП-коду), направленого банком клієнту на його особистий номер мобільного телефону.
Позивач став клієнтом АТ «Альфа-Банк», підписавши 10.06.2021 анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії в АТ «Альфі-Банк».
В анкеті-заяві зазначено наступне:
підписанням анкети-заяви клієнт ( ОСОБА_1 ) підтвердив ознайомлення та згоду зі змістом публічної пропозиції на укладення договору про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії в АТ «Альфа-Банк» (п. 2.1);
клієнт підтвердив акцент публічної пропозиції на укладання договору про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії в АТ «Альфа-Банк» (п. п. 2.1.1);
клієнт підтвердив укладення договору між ним та АТ «Альфа-Банк» на умовах, викладених у публічній пропозиції, що оприлюднена на інтернет-сторінці банку за посиланням www.alfabank.ua, правилами користування карткою, тарифами, як невід`ємною частиною договору (п. 2.1);
клієнт підтвердив, що в день підписання цієї пропозиції отримав примірник договору з додатками (п. 2.1.2);
банк та клієнт на підставі ч. 3 ст. 207 ЦК України домовилися про використання електронного підпису для ідентифікації позивача, як автора будь-якого електронного документа, що може бути створений та наданий банку (п. 2.1.5);
електронний підпис ідентифікує клієнта як автора електронних документів (п. 2.1.8).
Ставши клієнтом АТ «Альфа-Банк», прийнявши публічну пропозицію, позивач отримав можливість користуватися усіма видами банківських послуг.
Згідно акцепту тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; мета кредиту - для особистих потреб. Послуги - надання банком послуг клієнту у вигляді обслуговування кредитної картки, а також надання клієнту кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії, протягом строку дії якої після повернення наданого клієнту кредиту або його частини, банк здійснює подальше кредитування клієнта у межах її ліміту шляхом надання траншів (п. 1).
Умови надання кредитної лінії визначені п. 3 акцепту, згідно якого суму встановленої кредитної лінії складає 108900,00 грн, максимальна сума кредиту (кредитної лінії) — 200000, грн. Процентна ставка за користування кредитною лінією для торгових операцій та/або операцій зняття готівки — 35,99 %, тип процентної ставки — фіксована.
Таким чином, позивач вчинив сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту від банку, самостійно визначив необхідний для нього обсяг часу для ознайомлення з умовами договору, після чого свідомо виявив намір вступити з кредитодавцем у договірні відносини на умовах визначених публічною пропозицією.
Сторонами кредитного договору узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі позивача для укладення цього договору на таких умовах шляхом підписання його одноразовим ідентифікатором «2015».
Анкета-заява містить персональні дані відповідача такі, як прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, РНОКПП, паспортні дані, зареєстроване місце проживання, а також його особистий підпис.
Крім того, до відзиву відповідачем долучено копії паспорта відповідача та довідки про присвоєння йому ідентифікаційного номера.
Наявність зазначених відомостей та документів спростовують доводи позивача.
Таким чином, установлено, що між сторонами 10.06.2021 укладено в електронному вигляді договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631685499.
Зауважень чи застережень у позивача на момент укладення та підписання договору не встановлено.
Матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач скористався своїм правом на відмову від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування» (п. 7 підписаного відповідачем акцепту одноразовим ідентифікатором «2015»).
Матеріали справи не містять відомостей звернення позивача до правоохоронних органів із заявою про вчинення шахрайських дій та внесення відповідних відомостей за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Позивач не надав жодних належних і допустимих доказів того, що він не вчиняв дій щодо підписання договору електронним ідентифікатором, а також доказів притягнення винних осіб за вчинення шахрайських дій при укладенні зазначеного договору.
Доказів протилежного матеріали справи не містять та позивачем не надано.
10.09.2025 до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, внесені зміни про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк» на підставі рішення загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 12.08.2022.
Щодо неналежного способу захисту.
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Надаючи правову оцінку належності обраного способу захисту, суд зважає і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі “Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі заходи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Оцінюючи належність обраного способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (постанова Верховного Суду від 06.11.2019 у справі № 464/4574/15-ц).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.10.2022 у справі № 227/3760/19-ц дійшла висновку, що в разі заперечення самого факту укладення правочину, як і його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Порушенням права у такому випадку є не саме по собі існування письмового тексту правочину, волевиявлення позивача щодо якого не було, а вчинення конкретних дій, які порушують право позивача.
Обрання неефективного (неналежного) способу захисту є підставою для відмови в задоволенні позову.
Враховуючи наведені обставини і норми закону, вимога про визнання договору неукладеним не є способом захисту прав і законних інтересів (не є способом захисту особою свого особистого немайнового або майнового права та інтересу), який передбачений положеннями ЦК України, така вимога не визначена як спосіб захисту і іншими законами України, а відтак не відповідає способам захисту прав, встановленим чинним законодавством, тому задоволенню не підлягає.
Щодо зловживання позивачем процесуальними правами та застосування позовної давності, на які посилається відповідач.
Представник відповідача зазначає, що у позові позивач вказує, що про укладення кредитного договору дізнався 28.05.2025, що спростовується тим, що у серпні 2024 року він звертався до суду із аналогічним позовом. Жодні обставини, які б перешкодили позивачу своєчасно дізнатися про ймовірне порушення його прав, матеріали цивільної справи не містять, доказів на підтвердження дійсної дати отримання інформації про укладення кредитного договору позивачем не надано. Оскільки кредитний договір особисто підписаний позивачем 10.06.2021, саме з цього часу позивач міг і повинен був довідатися про ймовірне порушення свого права, відтак просять застосувати позовну давність.
Як установлено судом з інформації, наявної на сайті «Судова влада України» в розділі «Стан розгляду справ» за параметрами пошуку по прізвищу, імені, по батькові позивача та найменування відповідача, а також з інформації, наявної у Єдиному державному реєстрі судових рішень, у провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебувала справа № 524/8706/24 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Сенс Банк» про визнання договору неукладеним.
12.11.2024 ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва у справі № 524/8706/24 позов залишений без розгляду через повторну неявку позивача. Зазначена ухвала залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 21.05.2025.
Зі змісту цієї ухвали слідує, що позивач звернувся до суду із вказаним позовом ще у серпні 2024 року.
З урахуванням наведеного, підтвердження позивачем у позові в справі № 524/7368/25, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав не відповідає фактичним обставинам.
Однак, відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно, що було вчинено позивачем. Відтак, суд не вбачає підстав для визнання зазначених дій позивача зловживанням процесуальними правами.
В частині строків позовної давності, суд звертає увагу, що 30.01.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» від 08.11.2023 № 3450-IX, п. п. 2 ч. 1 якого постановлено викласти п. 19 у розділі «Прикінцеві та перехідні положення» в такій редакції:
«19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».
04.09.2025 набрав чинності Закон України № 4434-IX від 14.05.2025 «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», відповідно до якого п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України виключено.
Таким чином, на момент набрання чинності 30.01.2024 Законом України від 08.11.2023 № 3450-IX та до моменту набрання чинності 04.09.2025 Законом України № 4434-IX від 14.05.2025, строки позовної давності були зупинені.
Враховуючи, що спірний договір укладений 10.06.2021, з 30.01.2024 по 04.09.2025 строки позовної давності були зупинені в силу вказаного вище Закону, на момент набрання чинності 04.09.2025 Законом України № 4434-IX від 14.05.2025, трирічний строк позовної давності ще не минув.
З урахуванням наведеного, у задоволенні клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності слід відмовити.
Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Указані вимоги процесуального закону покладають тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах № 910/18036/17 від 02.10.2018, № 917/1307/18 від 23.10.2019.
У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 у справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
Оскільки, в задоволенні позову відмовлено, судові витрати залишаються за позивачем відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.
Складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи (ч. 6 ст. 259 ЦПК України).
Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (ч. 3 ст. 124 ЦПК України).
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).
Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 77 - 80, 124, 141, 247, 259, 263 - 265, 280 - 284 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача Акціонерного товариства «Сенс Банк» Луньової Анни Геннадіївни про застосування позовної давності.
Відмовити в задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання договору неукладеним.
Понесені судові витрати залишити за позивачем.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складення повного тексту рішення - 13.07.2026.
Повне найменування сторін:
позивач  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 , адреса для листування: АДРЕСА_3 ,
відповідач Акціонерне товариство «Сенс Банк», код ЄДРПОУ 23494714, місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100.

Суддя Н. П. Мельник