ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/3516/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду із позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області (далі – ТУ ДСА України в Волинській області) про визнання протиправними дій ТУ ДСА України в Волинській області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, де суддівська винагорода має нараховуватися, виходячи з базового розміру посадового окладу судді, який працює на відповідній посаді, яку займала позивач до звільнення у відставку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму на одну особу із розрахунку на місяць для працездатних осіб, який визначений абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 29.04.2025 у розмірі 3 028,00 грн, та абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» станом на 01.01.2026 у розмірі 3 328,00 грн; зобов`язати ТУ ДСА в Волинській області видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, де суддівська винагорода має нараховуватися, виходячи з базового розміру посадового окладу судді, який працює на відповідній посаді, яку займала позивач до звільнення у відставку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму на одну особу із розрахунку на місяць для працездатних осіб, який визначений абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 29.04.2025 у розмірі 3 028,00 грн; зобов`язати ТУ ДСА України в Волинській області видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, де суддівська винагорода має нараховуватися, виходячи з базового розміру посадового окладу судді, який працює на відповідній посаді, яку займала позивач до звільнення у відставку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму на одну особу із розрахунку на місяць для працездатних осіб, який визначений абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» станом на 01.01.2026 у розмірі 3 328,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , рішенням дванадцятої сесії Волинської обласної ради народних депутатів двадцять першого скликання від 21.12.1992 обрана суддею Маневицького районного суду Волинської області та Постановою Верховної Ради України від 22.04.1999 № 607-XIV обрана суддею Луцького міського суду Волинської області безстроково. Указом Президента України від 23.03.2004 № 358/2004 переведена на роботу на посаді судді Луцького міськрайонного суду Волинської області.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 29.04.2025 № 877/0/15-25, ОСОБА_1 звільнено з посади судді Луцького міськрайонного суду Волинської області у відставку.
Повідомляє, що з 29.04.2025 перебуває на пенсійному обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області як отримувач довічного грошового утримання судді у відставці.
У березні 2026 року позивач звернулася до ТУ ДСА України в Волинській області із заявою про видачу довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, де суддівська винагорода, має нараховуватися виходячи з базового розміру посадового окладу судді, який працює на відповідній посаді, яку я займала до звільнення у відставку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму на одну особу із розрахунку на місяць для працездатних осіб, який визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом 29.04.2025 (дата виходу у відставку) у розмірі 3 028,00 грн та Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» станом 01.01.2026 у розмірі 3 328,00 грн.
Листом від 11.03.2026 №702/04-27 відповідачем відмовлено у видачі таких довідок.
Уважаючи такі дії ТУ ДСА України в Волинській області протиправними, позивач просить адміністративний позов задовольнити (арк. спр. 1-4).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30.03.2026 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами (арк. спр. 18).
У відзиві на позовну заяву від 16.04.2026 представник ТУ ДСА України в Волинській області позовних вимог не визнала та просить відмовити у позові з огляду на те, що підставою для надання довідки про винагороду працюючого судді, необхідної для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, є список, наданий органам, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, а не особисте звернення судді у відставці.
Зазначила, що станом на дату подачі позову положення статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» в частині визначення розрахункової величини для базового посадового окладу судді (2102 грн) є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому, застосовуючи їх для визначення посадового окладу позивача, територіальне управління діяло на законних підставах.
Натомість Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» було змінено підхід до обчислення базового посадового окладу судді шляхом затвердження спеціальної розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді. Отже, з прийняттям Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» зміни зазнав не розмір суддівської винагороди, а розрахункова величина.
Тобто, розмір суддівської винагороди, як гарантії суддівської незалежності, у зв`язку із застосуванням Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» порівняно з попередніми роками не зменшився, а відтак не відбулося звуження змісту та обсягу гарантій незалежності судді (арк. спр. 21-26).
Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі – КАС України) до суду не надходило.
Суд, перевіривши доводи позивача та відповідачів у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 29.04.2025 № 877/0/15-25, ОСОБА_1 звільнено з посади судді Луцького міськрайонного суду Волинської області у відставку (арк. спр. 9-11) та наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.04.2025 №29/02-02 «Про відрахування зі штату суду ОСОБА_1 » позивачку 29.04.2025 відраховано зі штату Луцького міськрайонного суду Волинської області, як таку, що звільнена з посади судді Луцького міськрайонного суду Волинської області, за заявою про відставку, згідно рішення Вищої ради правосуддя від 29.04.2025 № 877/0/15-25 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Луцького міськрайонного суду Волинської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» (арк. спр. 8).
З 29.04.2025 позивач перебуває на пенсійному обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області як отримувач довічного грошового утримання судді у відставці.
Листом ТУ ДСА України в Волинській області від 11.03.2026 №702/04-27 повідомлено, що видати довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 29.04.2025 із застосуванням прожиткового мінімуму в розмірі 3 028 гривень та станом на 01.01.2026 із застосуванням прожиткового мінімуму в розмірі 3 328 гривень не вбачається за можливим, оскільки Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - прожитковий мінімум 2 102 гривні (арк. спр. 5).
Уважаючи такі дії відповідача щодо відмови у видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Аналогічні положення закріплені частиною першою статті 135 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII), згідно з якою суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
За приписами частини другої статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Пунктом 1 частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII встановлено базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Натомість у статті 7 Закону України від 19.11.2024 №4059-IX «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (далі - Закон №4059-IX) установлено з 01.01.2025 прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920,00 грн, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема: працездатних осіб - 3028,00 грн; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102,00 грн.
Статтею 7 Закону України від 03.12.2025 №4695-IX «Про Державний бюджет України на 2026 рік» (далі - Закон №4695-IX) установлено з 01.01.2026 прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3209,00 грн, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема: працездатних осіб - 3328,00 грн; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, посадового окладу прокурора окружної прокуратури, посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів, - на рівні, встановленому для відповідного державного органу станом на 31.12.2025.
Таким чином, законами про Державний бюджет України (на 2025 та 2026 роки) для визначення базового розміру посадового окладу судді передбачена спеціальна розрахункова величина, розмір якої становить 2102,00 грн.
Однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.
Визначені Конституцією України та Законом №1402-VIII гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їхнього статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.
Відповідно до частини першої статті 142 Закону №1402-VIІІ судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.
Згідно з частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Отже, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від розміру суддівської винагороди, а розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, - від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року
Конституційний Суд України неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя (рішення від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 01.12.2004 №19-рп/2004, від 11.10.2005 №8-рп/2005, від 22.05.2008 №10-рп/2008, від 03.06.2013 №3-рп/2013, від 04.12.2018 №11-р/2018).
Відповідно до статті 1 Закону України від 05.10.2000 №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон №2017-III) державні соціальні стандарти - встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.
Державні соціальні стандарти і нормативи встановлюються з метою, зокрема, визначення механізму реалізації соціальних прав та державних соціальних гарантій громадян, визначених Конституцією України (положення статті 2 Закону №2017-III).
Згідно з приписами статті 6 Закону №2017-III базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового обслуговування, соціального захисту, культури, охорони здоров`я та освіти.
Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень урегульовано Законом України «Про прожитковий мінімум».
Відповідно до статті 1 Закону України від 15.07.1999 №966-XIV «Про прожитковий мінімум» (далі - Закон №966-XIV) прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.
Зазначеною нормою Закону №966-XIV визначено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. Цим Законом судді не віднесені до окремої соціальної чи демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.
Варто зауважити, що зміни до Закону №1402-VIІІ в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди, а також до Закону №966-XIV щодо визначення розміру прожиткового мінімуму в частині виокремлення суддів до соціальної демографічної групи населення, не вносилися. У той же час Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.
На такі аспекти законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у Рішеннях від 09.07.2007 №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22.05.2008 №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).
Таким чином, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений розмір якого на 01.01.2025 становить 3028,00 грн, а на 01.01.2026 - 3328,00 грн (абзац четвертий частини першої статті 7 Закону №4059-IX, абзац четвертий частини першої статті 7 Закону №4695-IX) на іншу розрахункову величину - прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, є протиправною, адже без внесення змін до Закону №1402-VIII будь-які обмеження суддівської винагороди не можуть бути застосовані іншими нормативно-правовими актами.
При вирішенні спору суд враховує, що у постанові від 17.02.2026 у справі №200/2309/25 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.11.2025 у справі №520/32171/24, у якій викладено правовий висновок про те, що для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинен застосовуватись прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» та, відповідно, що з 01.01.2024 не відбулась зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а отже відсутні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачці як судді у відставці, та сформував такий:
у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом про Державний бюджет України на відповідний рік станом на 1 січня, а також зумовленим цим зростанням розміру суддівської винагороди, розрахунок якої здійснюється на основі прожиткового мінімуму, у суддів у відставці виникає право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання;
для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі, встановленому законом про Державний бюджет України на відповідний рік, та відповідно у разі його збільшення порівняно з попереднім роком з 1 січня наявні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Застосовуючи указані висновки у розглядуваній справі, суд вважає, що відповідно до статті 135 Закону №1402-VIII позивач має право на отримання довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого станом на 01.01.2025 становить 3028,00 грн, а станом на 01.01.2026 - 3328,00 грн.
Відтак, дії відповідача щодо відмови позивачу у видачі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 29.04.2025 (на дату звільнення у відставку) та станом на 01.01.2026 (у зв`язку із зміною прожиткового мінімуму для працездатних осіб) виходячи з розміру прожиткового мінімуму на одну особу із розрахунку на місяць для працездатних осіб, який визначений законами про Державний бюджет України на 2025 рік та 2026 рік (станом на 01.01.2025 - у розмірі 3028,00 грн та станом на 01.01.2026 - у розмірі 3328,00 грн), є протиправними.
З приводу покликання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2025 у справі №240/9028/24, то суд зауважує, що спір у названій справі стосувався оскарження дій Вищого адміністративного суду України щодо проведення неповного розрахунку при звільненні та виключенні зі штату суду судді за період з 27.12.2023 до 08.02.2024 й така справа не є подібною до розглядуваної.
За змістом пункту 2 розділу IІ Порядку №3-1 до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додаються, з-поміж іншого, довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду), видана судом, з якого суддя вийшов у відставку, з урахуванням суддівської винагороди (винагороди судді) судді, який працює на відповідній посаді.
Згідно з додатком 2 до Порядку №3-1 довідка має містити розмір винагороди діючого судді за відповідною посадою, який складається з: посадового окладу, доплати за вислугу років, доплати за науковий ступінь, доплати за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, щомісячної доплати відповідно до частини шостої статті 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів.
Порядок перерахунку щомісячного довічного грошового утримання унормований розділом IV Порядку №3-1, який визначає взаємодію органів Пенсійного фонду України, Державної судової адміністрації України - щодо суддів місцевих та апеляційних судів.
Відповідно до пункту 6 розділу IV Порядку №3-1 заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання приймається органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, за наявності в судді всіх необхідних документів та оформляється відповідно до вимог розділу III цього Порядку.
Відповідач як розпорядник бюджетних коштів видає довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за формою, установленою додатком 2 до Порядку №3-1. Натомість до моменту отримання належної довідки від відповідача в пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що прямо впливає на соціальне забезпечення та можливість отримання позивачем щомісячного довічного грошового утримання у більшому (належному) розмірі; неможливість здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання через дії (бездіяльність) органів, які задіяні у цьому ланцюгу, ставить під сумнів дотримання принципу належного врядування.
З урахуванням встановлених обставин, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про визнання протиправними дій ТУ ДСА України в Волинській області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, де суддівська винагорода має нараховуватися, виходячи з базового розміру посадового окладу судді, який працює на відповідній посаді, яку займала позивач до звільнення у відставку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму на одну особу із розрахунку на місяць для працездатних осіб, який визначений абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 29.04.2025 у розмірі 3 028,00 грн, та абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» станом на 01.01.2026 у розмірі 3 328,00 грн; зобов`язати ТУ ДСА в Волинській області видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, де суддівська винагорода має нараховуватися, виходячи з базового розміру посадового окладу судді, який працює на відповідній посаді, яку займала позивач до звільнення у відставку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму на одну особу із розрахунку на місяць для працездатних осіб, який визначений абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 29.04.2025 у розмірі 3 028,00 грн; зобов`язати ТУ ДСА України в Волинській області видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, де суддівська винагорода має нараховуватися, виходячи з базового розміру посадового окладу судді, який працює на відповідній посаді, яку займала позивач до звільнення у відставку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму на одну особу із розрахунку на місяць для працездатних осіб, який визначений абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» станом на 01.01.2026 у розмірі 3 328,00 грн.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 260, 262, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про судоустрій та статус суддів», суд 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області (43016, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Сенаторки Левчанівської, будинок 1, ідентифікаційний код юридичної особи 26276277) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, де суддівська винагорода має нараховуватися, виходячи з базового розміру посадового окладу судді, який працює на відповідній посаді, яку займала позивач до звільнення у відставку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму на одну особу із розрахунку на місяць для працездатних осіб, який визначений абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 29 квітня 2025 року у розмірі 3 028,00 грн, та абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» станом на 01 січня 2026 року у розмірі 3 328,00 грн.
Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Волинській області видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, де суддівська винагорода має нараховуватися, виходячи з базового розміру посадового окладу судді, який працює на відповідній посаді, яку займала ОСОБА_1 до звільнення у відставку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму на одну особу із розрахунку на місяць для працездатних осіб, який визначений абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 29 квітня 2025 року у розмірі 3 028,00 грн.
Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Волинській області видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, де суддівська винагорода має нараховуватися, виходячи з базового розміру посадового окладу судді, який працює на відповідній посаді, яку займала ОСОБА_1 до звільнення у відставку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму на одну особу із розрахунку на місяць для працездатних осіб, який визначений абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» станом на 01 січня 2026 року у розмірі 3 328,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович