КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 липня 2026 року м. Київ справа № 320/38724/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Вісьтак М.Я., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «ПРИВАТНА ФІРМА"ВІТА» (ЄДРПОУ 20575062, адреса місцезнаходження: 08730, Київська обл., Обухівський р-н, село Степок, вул. Корольова, будинок 7) до Державної служби України з безпеки на транспорті(ЄДРПОУ 39816845, адреса місцезнаходження: 03150, місто Київ, вулиця Антоновича, будинок 51), про визнання протиправною та скасування постанови,
в с т а н о в и в:
Суть спору
Представник позивача Приватного підприємства «ПРИВАТНА ФІРМА "ВІТА» звернувся з позовом у Київський окружний адміністративний суд у якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (Відділ державного нагляду (контролю) у Київській області) про застосування адміністративно-господарського штрафу № 106923 від 21.01.2025. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідальність за абзацом 3 частини 1 ст. 60 закону України «Про автомобільний транспорт» передбачена не за те, що водій не передав для перевірки уповноваженим посадовим особам документи передбачені законодавством, а за відсутність таких документів у водія при перевезенні вантажу. Також вказує, що відмова надати документи не зафіксовано. Крім цього вказано, що відповідач виніс постанову, якою притягнув позивача до відповідальності у вигляді штрафу, однак жодних доказів під час винесення постанови відповідач не досліджує і в постанові про них не зазначає. Зазначає, що водій позивача під час проведення перевірки мав документи.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.08.2025 позовну заяву залишено без руху.
22.08.2025 на адресу Київського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» подано заяву про усунення недоліків.
25.08.2025 на адресу Київського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» представником позивача подано уточнену позовну заяву.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
04.09.2025 до Київського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає, що позовні вимоги Позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до статті 48 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. При здійсненні перевірки 03.06.2024 (Акт № 036271) дотримання режиму праці і відпочинку водія, посадовою особою Укртрансбезпеки було виявлено, що на момент перевірки документи, визначені статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, відсутні, а саме: при виконанні внутрішніх перевезень вантажу водій не надав для перевірки уповноваженим посадовим особам документи: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, реєстраційний листок обліку режимів праці та відпочинку. Відповідач наполягає, що доводи та твердження позивача не підтверджують факту порушення Укртрансбезпекою законодавства про автомобільний транспорт, а постанова від 21.01.2025 № 106923 про застосування адміністративно-господарського штрафу є правомірною та такою, що відповідає вимогам законодавства України, а відтак не підлягає скасуванню.
Процесуальні засади розгляду адміністративної справи
Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Встановлені судом обставини
06.12.2024 р. старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті складено Акт № 049773 в якому зазначено, що під час проведення рейдової перевірки водій не надав для перевірки уповноваженим на те посадовим особам п/в відповідної категорії, реєстраційні документи на ТЗ, товарно-транспортну накладну або інший визначений законодавством документ на вантаж, протокол перевірки та адаптації тахографа до ТЗ, записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення, ст. 49, ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена ст. 60 закону України «Про автомобільний транспорт» ч. 1 абз. 3 перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів визначених ст. 48 цього Закону.(далі - Акт). В акті зазначено, що водій з Актом ознайомився від підпису та письмових пояснень відмовився. Перевірка, згідно Акту, проведена на автодорозі М-06 340 км, Рівненський район о 12 год 20 хв, щодо автомобіля марки Mercedes Atego, номерний знак НОМЕР_1 , особу водія не встановлено.
21.01.2025 р. в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті Мартинюком Романом було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 106923, якою з позивача (банківські реквізити, реквізити про державну реєстрацію та ліцензію в постанові не зазначені) постановлено стягнути з Позивача адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000 гривень за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
В матеріалах справи також наявні: трекінг Укрпошти на відправлення 0600997235476 від 26.12.2024 з конвертом, товарно-транспортна накладна б/ н від 06.12.2024 на Мерседес AI2174РМ, відомості про вантаж, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу засобу Mercedes-Benz ATEGO реєстраційний номер НОМЕР_2 , посвідчення водія № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 , протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 01339-00260 24 від 14.03.2024 Mercedes-Benz ATEGO д.н.з. НОМЕР_2 , індивідуально контрольна книжка водія ОСОБА_1 на засобу Mercedes-Benz ATEGO AI2174РМ, подорожній лист від 06.12.2024 на транспортний засіб Мерседес AI2174РМ із зазначенням дати виїзду - 01.12.2024 та дати прибуття – 09.12.2024.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу засобу Mercedes-Benz ATEGO реєстраційний номер НОМЕР_2 вага авто становить 13500 кг.
Відповідно до подорожнього листа від 06.12.2024 на транспортний засіб Мерседес AI2174РМ водієм зазначено ОСОБА_1 , перевізником - 
ОСОБА_2 матеріалах справи наявний лист відповідача від 02.01.2025 скерований позивачу за його місцезнаходженням відповідно до яких повідомляється про розгляд справи по Акту № 049773
Указаний лист прийнято поштовим оператором 03.01.2025.
Релевантні джерела права, оцінка аргументів сторін та висновки суду.
Спірні правовідносини у сфері перевезення вантажів регулюються Законом України від 05.04.2001р. №2344-III "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон 32344-1), Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006р. №1567 (далі - Порядок №1567), Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010р. №340 (далі - Положення №340), та Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010р. №385 (далі Інструкція №385). 
Частинами 14, 17, 18 статті 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). 
Згідно з пунктом 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; виконання водієм Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів. 
Відповідно до ст. 48 Закону №2344-III, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Відповідно до ст. 18 Закону №2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням. 
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. 
Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством. 
Статтею 48 Закону №2344-ІII передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення. 
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. 
Отже, до переліку документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів визначених ст. 48 Закону №2344-ІІІ віднесено також інші документи, що передбачені законодавством. 
Згідно з положеннями ст. 49 Закону №2344-III, водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень, дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку. 
За змістом пункту 3 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 №422 "Деякі питання автомобільних перевезень пасажирів та вантажів" для проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) зупинення транспортного засобу здійснюється посадовою особою Укртрансбезпеки в будь-який час на маршруті руху. 
Абзацом сьомим пункту 4 зазначеного Порядку встановлено, що водій транспортного засобу зобов`язаний надавати на час перевірки посадовій особі документи, на підставі яких здійснюється перевезення, виконувати вимоги посадової особи, передбачені законодавством, та розпочинати рух лише з дозволу посадової особи. 
Обов`язок водія пред`являти документи на підставі яких здійснюється перевезення, виникає лише у разі застосування посадовими особами Укртрансбезпеки свого права вимоги надання для перевірки таких документів. 
Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті №385, визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.
Відповідно до пункту 1.4. Інструкції №385 терміни вживаються у такому значенні: - адаптація тахографа до транспортного засобу - оновлення або підтвердження параметрів автомобільного транспортного засобу, що зберігаються у пам`яті тахографа, до яких залежно від типу тахографа належать: ідентифікаційний номер (VIN-код) та номерний знак (цифри та літери, нанесені на номерному знаку, - VRN) автомобільного транспортного засобу, розмір застосованих пневматичних шин, результати визначення константи тахографа "k", характеристичного коефіцієнта автомобільного транспортного засобу "w", ефективного кола шини "І", а також показники часу, пробігу, граничного значення швидкості, на яке налаштований обмежувач швидкості транспортного засобу (за наявності). Термін "адаптація тахографа до транспортного засобу", за визначенням ЄУТР (994_016), - "калібрування"; - контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.
Відповідно до пункту 3.3 Інструкції №385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: - забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; - має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.
Згідно п.3.6 Інструкції №385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.
Крім цього, відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Регламенту (ЄС) № 561/2006 Європейського Парламенту та Ради від 15 березня 2006 року про гармонізацію відповідного соціального законодавства, що регулює відносини в галузі автомобільного транспорту та вносить зміни до Регламентів Ради (ЄЕС) № 3821/85 та (ЄС) № 2135/98 і скасовує Регламент Ради (ЄЕС) № 3820/85, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України “Про автомобільний транспорт”, “Про дорожній рух”, наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 затверджене Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів.
Це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку (п. 1.2).
Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (п 1.3).
Зазначеним положенням регулюється робочий час, період керування, перерви, час відпочинку, облік робочого часу, перевірка дотримання режимів праці та відпочинку водіїв.
Відповідно до п. 7.1. Положення органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.
Згідно з Розділом VІ “Облік робочого часу” зазначеного Положення, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. (п. 6.1.).
Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни (п. 6.2.).
Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв (п. 6.3.).
Пунктами 6.7., 6.8. передбачено, що робочий час водіїв, які працюють щоденно в певні години, що встановлені правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності, обліковується щоденно. Робочий час водіїв з ненормованим робочим днем обліковується у робочих днях (крім роботи у святкові дні, яка обчислюється у годинах).
Отже, підсумовуючи зазначене вище, судом встановлено, що з метою безпечного функціонування автомобільного транспорту Законом України “Про автомобільний транспорт” та підзаконних нормативно-правових актів передбачений обов`язковий облік робочого часу та відпочинку для вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тонн, які повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. 
З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що положеннями Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено необхідність наявності, в тому числі на час проведення перевірки, у водія інших документів, передбачених законодавством, а саме протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, а також особистої картки до цифрового тахографу, щоденного реєстраційного листка режиму праці та відпочинку водія (роздруківка даних роботи водія з цифрового тахографа) або запис від руки даних щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, або запис від руки даних щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі.
Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ передбачене застосування адміністративно-господарського штрафу за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону.
Стосовно основного аргументу позивача на те, що відповідальність за абзацом 3 частини 1 ст. 60 закону України «Про автомобільний транспорт» передбачена не за те, що водій не передав для перевірки уповноваженим посадовим особам документи передбачені законодавством, а за відсутність таких документів у водія при перевезенні вантажу
Абзацом 1 частини першої статті 60 Закону № 2344-IIІ визначено, що суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт - є автомобільний перевізник.
Згідно з розділом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568, перевізник - фізична або юридична особа-суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.
Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.
Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
Транспортна послуга - перевезення вантажів та комплекс допоміжних операцій, що пов`язані з доставкою вантажів автомобільним транспортом.
Відповідно до пункту 11.1 зазначених Правил № 363, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7до цих Правил.
Верховний Суд, аналізуючи у постанові від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21 законодавство, що врегульовує спірні правовідносини зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки.
Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.
Як зазначалося вище, водій повинен мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, одним із яких є товарно-транспортна накладна у якій, відповідно до Правил № 363 зазначається, зокрема відомості щодо перевізника та/або експедитора.
Як встановлено судом, відповідно до подорожнього листа від 06.12.2024 на транспортний засіб Мерседес AI2174РМ, водієм зазначено ОСОБА_1 , перевізником - 
ОСОБА_3 зв`язку із тим, що на момент проведення перевірки документів, відповідно до ст. 48 Закону України “Про автомобільний транспорт”, водієм не було надано контролюючому органу реєстраційні документи на ТЗ, товарно-транспортну накладну або інший визначений законодавством документ на вантаж, протокол перевірки та адаптації тахографа до ТЗ, записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення, суд дійшов висновку про законність встановлення порушення законодавства в цій частині і, відповідно, винесення оскаржуваних постанов.
Таким чином, під час розгляду справи в суді позивачем не спростовано висновків акту перевірки щодо наявності виявленого правопорушення з боку перевізника, що передбачене ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 цього Закону, оскільки факт подання указаних документів в суд не спростовує обов`язку водія надавати указані документи під час проведення перевірки представниками контролюючого органу.
З огляду на викладене, враховуючи встановлені перевіркою порушення, у відношенні позивача правомірно було застосовано адміністративно-господарський штраф та винесено оскаржувану постанову.
Таким чином, суд приходить до висновку щодо правомірності застосування контролюючим органом до позивача адміністративно-господарського штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Така позиція суду збігається з позицією висловленою в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № Початок форми
340/5660/22 від 14.12.2023.Кінець форми
За таких умов суд дійшов висновку, що застосована до позивача оскаржуваними постановами санкції відповідають суті виявленого контролюючим органом порушення, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування оскаржуваних постанов.
За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
З огляду на те, що позивач не спростував правомірності прийняття контролюючим органом оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для відмови у задоволенні позову.
В зв`язку із тим, що у задоволенні позову відмовлено.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати у зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню.
Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-245, 246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
в и р і ш и в:
1. У задоволенні адміністративного позову – відмовити.
2. Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.